Šlechtický titul
Šlechtický titul je titul udělovaný zejména v monarchiích panovníkem, který je fons honorum.[1] Udělením šlechtického titulu se osoba, a zpravidla i její potomci, stávají členy aristokracie. S udělením šlechtického titulu bývala spojená privilegia, jako je právo nosit erb, právo pečetit červeným či zeleným voskem a účast na správě státu.
Šlechtické tituly v českých zemích
V českých zemích do roku 1848 mohl pouze šlechtic zasedat na zemském sněmu, vlastnit deskový statek či mohl vykonávat určité úřady. Po vzniku Československa bylo šlechtictví s tituly zákonem č. 61/1918 Sb. z 10. prosince 1918 zrušeno, po novelizaci v roce 1920 byly zavedeny sankce za úmyslné a veřejné užívání titulu. Roku 1936 bylo novým zněním zákona zakázáno také užívání erbů a uvádění titulů v tisku. Během protektorátu bylo užívání titulů povoleno, od druhé světové války platí zrušení šlechtických titulů dodnes, neexistují však za porušení žádné sankce.[2]
Bylo však povoleno přijímání zahraničních aristokratických titulů. Platné jsou šlechtické tituly udělené v zahraničí, ovšem jen tehdy, pokud zákon země umožňuje aristokratický titul udělit. Například tituly britské. Šlechtický titul z Británie mohou užívat pouze občané Spojeného království a Commonwealthu, jehož členem Česká republika není. Platí také šlechtické tituly maďarské, belgické, švédské, dánské, lucemburské, holandské, lichtenštejnské, španělské, thajské, filipínské či japonské. To jsou aristokratické oficiální tituly platné po celém světě.
Panovnické tituly
|
Vyšší šlechta (panstvo)
|
Nižší šlechta |
Šlechtické tituly v dalších zemích
Šlechtictví bylo i s tituly v Rakousku zrušeno zákonem ze dne 3. dubna 1919, který je platný dodnes.[3] Tedy "z právního hlediska byla monarchie v Rakousku odstraněna velmi důsledně, šlechtické tituly a přídomky jsou zakázány zákonem".[4]
Panovnické tituly
|
Vyšší šlechta (panstvo)
Nižší šlechta |
Následníci a děti panovníků
|
Následníci panovníků
|
Persie (Írán)Etiopie |
IndieČínaJaponskoStarověký Egypt |
Odkazy
Reference
- ↑ O řádech a neřádech [online]. historickaslechta.cz, autor: Petr Nohel [cit. 2019-08-29]. Dostupné online.
- ↑ Zrušení šlechtických titulů patřilo mezi první právní normy Československa [online]. Ceskatelevize.cz, 2008-12-10 [cit. 2013-06-26]. Dostupné online.
- ↑ ATTLMAYR, Martin. Adelsaufhebung und das Gemeinschaftsrecht. Bemerkungen zum Vorlageverfahren VwGH 18.5.2009, EU 2009/0002 [online]. Jusportal.at, 2010 [cit. 2013-06-28]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-04-05. (německy)
- ↑ http://zpravy.ihned.cz/c1-52320010-rakousko-se-promenilo-v-cisarstvi-pohrbivalo-sveho-naslednika-trunu - Rakousko se proměnilo v císařství, pohřbívalo svého následníka trůnu
Literatura
- Bohumil Vykypěl: Studie k šlechtickým titulům v germánských, slovanských a baltských jazycích, Nakladatelství Lidové noviny, Praha 2011, ISBN 978-80-7422-110-1
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu šlechtický titul na Wikimedia Commons
- Jan Županič, Šlechtické tituly
- Platné šlechtické tituly