Olga Scheinpflugová
Olga Scheinpflugová | |
---|---|
Olga Scheinpflugová, 1919 | |
Narození | 3. prosince 1902 Slaný |
Úmrtí | 13. dubna 1968 (ve věku 65 let) Praha |
Místo pohřbení | Vyšehradský hřbitov |
Choť | Karel Čapek (1935–1938) |
Rodiče | Karel Scheinpflug |
Příbuzní | Karel Scheinpflug[1] a Božena Konrádová[2] (sourozenci) Edmond Konrád (švagr)[3] Josef Čapek (švagr)[4] Helena Čapková (švagrová)[5] Antonín Čapek (tchán)[6] |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Olga Scheinpflugová (3. prosince 1902 Slaný[7] – 13. dubna 1968 Praha[8])[9] byla česká herečka, spisovatelka, básnířka a dramatička, manželka Karla Čapka.
Život
[editovat | editovat zdroj]Mládí
[editovat | editovat zdroj]Narodila se v rodině spisovatele Karla Scheinpfluga (1869–1948) a matky Boženy, rozené Fričové (1878–1911).[10] Jejími sourozenci byli Karel Scheinpflug (1899–1987, pozdější ochránce autorských práv Karla Čapka) a Božena Scheinpflugová (1901–1984, provdaná za dramatika a kritika Edmonda Konráda). Po více než roce vdovství se otec oženil s Miladou Krinerovou (1871–1955).
Od roku 1918 studovala herectví u Marie Hübnerové, členky činohry Národního divadla. V roce 1920 byla angažována do Švandova divadla. V letech 1922–1928[11] byla členkou Městského divadla na Král. Vinohradech.
Ve filmu se poprvé objevila v roce 1922, v němém filmu Zlatý klíček podle scénáře Karla Čapka.
Od ledna 1929 přešla z Divadla na Vinohradech do Národního divadla.[12][13]
Život s Karlem Čapkem
[editovat | editovat zdroj]S Karlem Čapkem se Olga Scheinpflugová osobně seznámila v roce 1920, kdy podle jejího vyprávění na ni počkal před Švandovým divadlem, ve kterém hrála. Obě rodiny zpočátku vztahu nepřály.[14] Dne 26. srpna 1935 se na vinohradské radnici za Karla Čapka provdala,[15][16] své umělecké příjmení Scheinpflugová si však ponechala. Se svým manželem žila v jeho polovině dvojdomu bratří Čapků, který si Josef a Karel Čapkovi postavili v dnešní Praze 10 a ve vile na Strži u Dobříše. Během společného života procestovali řadu evropských zemí a žila s ním až do jeho smrti v prosinci 1938.
Německá okupace
[editovat | editovat zdroj]V období Protektorátu Čechy a Morava sice pracovala dále jako herečka, byla však opakovaně vyslýchána gestapem a ve svém domě musela strpět prohlídky. Ve svých vzpomínkách zejména uvádí, že byla podezřelá z uchovávání dopisu Edvarda Beneše z exilu Karlu Čapkovi.[14]
V listopadu 1940 odešla na nátlak ze souboru Národního divadla, v její roli ji nahradila Lída Baarová.[14][17] Protižidovský a pronacistický Arijský boj ji v roce 1941 napadl i pro její pohostinská vystoupení se slovy „...Nechtěla byste toho jednání nechat, milostpaní? Máme na vás nepěkné vzpomínky ještě z dob, kdy jste byla pravidelnou páteční návštěvnicí hradních židovských potlachů.“[18]
Poválečné období a závěr života
[editovat | editovat zdroj]Po válce se druhem Olgy Scheinpflugové stal JUDr. František Krčma (1910–1996), který po jejím úmrtí především usiloval o vydání jejích spisů, zejména pamětí Byla jsem na světě.[19]
Významné filmové role se dočkala až v televizním seriálu Eliška a její rod (1966).
V roce 1946 se vrátila do souboru Národního divadla a zůstala zde až do své smrti v roce 1968. Za svůj život vytvořila na jeho scénách přes 130 rolí.[20] Svou divadelní kariéru ukončila v pohostinském vystoupení v Divadle na Vinohradech ve hře Karla Čapka Matka, jež měla premiéru 1. září 1967 v režii Luboše Pistoria.[21] Podle oficiálně publikované verze bylo příčinou jejího kolapsu neukázněné chování dětských diváků při odpoledním představení hry o Velikonocích 1968, které dohrála, ale po kterém se již na jeviště nevrátila. Faktorů, které aktuálně zhoršily její dlouholetou srdeční chorobu tak, že krátce nato zemřela,[22] bylo ovšem víc. Do ošetření na třetí interní klinice fakultní nemocnice UK v Praze na Karlově náměstí byla přijata 11. dubna 1968. 13. dubna 1968 dopoledne podala interview, ve kterém prohlásila, že prožívá jedno z nejhezčích období svého života a že následující den konečně bude moci vydat svědectví o svém dávném příteli Janu Masarykovi.[23] Téhož dne v 16:55 hodin však na III. interní klinice fakultní nemocnice v Praze zemřela na srdeční infarkt, který se vyvinul v dopoledních hodinách téhož dne.[8] Národní pohřeb se konal 19. dubna 1968.[24] Pohřbena je v Praze na Vyšehradě.[25]
V roce 2022 bylo na její počest pojmenováno náměstí a tramvajová zastávka na Praze 5.
Ocenění
[editovat | editovat zdroj]- 1930 – Státní cena
- 1953 – titul zasloužilý umělec
- 1968 – titul národní umělec
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Básnické sbírky
[editovat | editovat zdroj]- 1931 – Všední den
- 1936 – Kouzelná obálka
- 1934 – Skleněná koule
- 1938–1945 – Tunel smrti
- 1939 – Stesk[26]
Divadelní hry
[editovat | editovat zdroj]- Chladné světlo (komedie) 1936
- Madla z cihelny (komedie) 1927
- Viděla jsem Boha (drama) 1945
- Zabitý (komedie)
- Guyana (drama) 1945
- Houpačka (veselohra) 1934
- Okénko (veselohra) 1931
- Láska není všechno (komedie) 1929
- Hra na schovávanou
- Pan Grünfeld a strašidla
Spisy
[editovat | editovat zdroj]- Červený kolotoč (román) 1927
- Divadelní zápisky 1928
- Babiola 1930
- Dvě z nás (román) 1932–1933
- Klíč od domu 1934
- Balada z Karlína (román) 1935
- Sestry (román) 1938
- Vycpaný medvěd (román) 1941
- Přežitá smrt (sbírka prosy) 1947
- Český román, Praha : František Borový, 1947 – autobiografický román
- 6. vydání: Praha : Československý spisovatel, 1991, ISBN 80-202-0019-3
- Poslední kapitola (román) 1958
- Bílé dveře (román) 1962
- Margita 1965
- Karanténa, Praha, Melantrich, 1972
- O divadle a tak podobně, Praha, Melantrich, 1985 – napsáno spolu s K. Čapkem
- Byla jsem na světě, Praha : Mladá fronta, 1994, 2. vydání, ISBN 80-204-0421-X – kniha vzpomínek
Vybrané divadelní role
[editovat | editovat zdroj]- 1922 – Karel Čapek: Věc Makropulos, Kristinka, Vinohradské divadlo, režie Karel Čapek
- 1923 – Edmond Rostand: Romantikové, Sylvetta, Vinohradské divadlo, režie Gabriel Hart
- 1925 - August Strinberg: Věřitelé - Hra s ohněm, Vinohradské divadlo, režie Jan Bor
- 1925 – Olga Scheinpflugová: Madla z cihelny, titul. role, Vinohradské divadlo, režie Bohuš Stejskal
- 1926 – Fráňa Šrámek: Ostrov veliké lásky, Mary Bertová, Vinohradské divadlo, režie Jaroslav Kvapil
- 1927 – Olga Scheinpflugová: Zabitý, Paní Lída, Vinohradské divadlo, režie Bohuš Stejskal
- 1927 – František Langer: Grandhotel Nevada, Lucy, Vinohradské divadlo, režie Jaroslav Kvapil
- 1927 - Henri Bernstein: Felix, Vinohradské divadlo, režie František Hlavatý
- 1928 – Karel Čapek: Loupežník, Mimi, Vinohradské divadlo, režie Bohuš Stejskal
- 1928 – H. R. Lenormand: Jed v krvi, Poncette, Vinohradské divadlo, režie Jan Bor
- 1928 – F. M. Dostojevskij: Zločin a trest, Soňa, Vinohradské divadlo, režie Jan Bor
- 1929 – Olga Scheinpflugová: Láska není všechno, Julka, Stavovské divadlo, režie Václav Vydra
- 1931 – Olga Scheinpflugová: Okénko, Růžena, Národní divadlo/Stavovské divadlo, režie Jiří Frejka
- 1933 – William Shakespeare: Sen noci svatojánské, Hermie, Národní divadlo, režie Karel Hugo Hilar
- 1934 – Olga Scheinpflugová: Houpačka, Annemarie, Stavovské divadlo, režie Karel Dostal
- 1937 – Karel Čapek: Bílá nemoc, Anetta, Stavovské divadlo, režie Karel Dostal
- 1938 – Karel Čapek: Loupežník, Mimi, Stavovské divadlo, režie Jiří Frejka
- 1939 – William Shakespeare: Macbeth, Lady Macbethová, Prozatímní divadlo, režie Jan Bor
- 1941 – Sofoklés: Antigone, tit. role, Prozatímní divadlo, režie Karel Dostal
- 1945 – Olga Scheinpflugová: Guyana, Marie, Stavovské divadlo, režie Vojta Novák
- 1946 – Olga Scheinpflugová: Viděla jsem Boha, Filemona, Vinohradské divadlo, režie Karel Jernek
- 1947 – Aischylos: Oresteia, Kasandra, Stavovské divadlo, režie Karel Dostal
- 1949 – Alois Jirásek: Lucerna, Mladá kněžna, Tylovo divadlo, režie Josef Pehr
- 1954 – David Berg: Matka Riva, Riva Mendelsonová, Tylovo divadlo, režie František Salzer
- 1955 – A. P. Čechov: Tři sestry, Olga, Tylovo divadlo, režie Zdeněk Štěpánek
- 1958 – N. V. Gogol: Revizor, Anna Andrejevna, Tylovo divadlo, režie Jaromír Pleskot
- 1963 – William Shakespeare: Romeo a Julie, Juliina chůva, Národní divadlo, režie Otomar Krejča
- 1967 – William Congreve: Tak to na tom světě chodí, Lady Wishfort, Tylovo divadlo, režie Miroslav Macháček
- 1967 – Karel Čapek: Matka, titul.role, (j. h.), Vinohradské divadlo, režie Luboš Pistorius
Filmografie
[editovat | editovat zdroj]Film
[editovat | editovat zdroj]- 1922 Zlatý klíček – role: Sejkorova dcera Olga
- 1931 Žena, která se směje – role: Helena Leeová
- 1963 Tchyně – role: Veselá
- 1964 Každý den odvahu – role: bytná
- 1964 Čintamani a podvodník – povídka Čintamani a ptáci – role: paní Severýnová a v části Podvodník - role: majitelka řeznictví a uzenářství
- 1964 …a pátý jezdec je Strach – role: učitelka hudby
Televize
[editovat | editovat zdroj]- 1962 Pozdní láska (TV inscenace) – role: majitelka domu Feliciata Antonovna Šablovová
- 1962 Jejich den (TV inscenace) – role hospodská
- 1963 Putování Simona Mac Keevera (TV inscenace) – role: neurčena
- 1963 Ohnisko nenávisti (TV inscenace) – role: neurčena
- 1963 Metelice (TV inscenace) – role: nevidomá teta Marfy
- 1965 Kůzlátka otevřete... (TV inscenace detektivní hry) – role: babička Hana Kopečková
- 1966 Eliška a její rod (TV seriál) – role: hostinská Eliška Rabasová
- 1967 Okénko od pí Olgy Scheinpflugové (TV inscenace) – role: domovnice Dynybylka
- 1968 Raději potmě (TV inscenace) – role: neurčena
- 1968 Jegor Bulyčov (TV inscenace) – role: Xenie
Autorka námětu
[editovat | editovat zdroj]- 1933 Okénko (podle divadelní hry)
- 1933 Madla z cihelny (podle divadelní hry)
- 1936 Švadlenka
- 1938 Andula vyhrála
- 1939 Dobře situovaný pán
- 1944 Sobota (napsala pod pseudonymem Stanislava Ratajová)
- 1948 Dnes neordinuji (podle divadelní hry Okénko)
- 1967 Okénko od pí Olgy Scheinpflugové (TV inscenace)
- 1967 Bílé dveře (TV inscenace)
- 2001 Karlínská balada (TV film)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Dostupné online.
- ↑ Dostupné online.
- ↑ Dostupné online.
- ↑ Dostupné online.
- ↑ Dostupné online.
- ↑ Dostupné online.
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu Olgy Scheinpflugové farnost Slaný
- ↑ a b Příčiny úmrtí národní umělkyně Olgy Scheinpflugové. Rudé právo. 20. 4. 1968, s. 2. Dostupné online.
- ↑ MERHAUT, Luboš. Lexikon české literatury, Osobnosti, díla, instituce, S-T. Praha: Academia, 2008. ISBN 978-80-200-1670-6. Kapitola Olga Scheinpflugová, s. 107–111.
- ↑ Matrika oddaných, p. Marie Sněžná Praha, 1882–1900, snímek 130
- ↑ V. Müller a kol.: Padesát let Městských divadel pražských 1907–1957, vyd. Ústřední národní výbor hl. m. Prahy, Praha, 1958, str. 180
- ↑ Olga Scheinpflugová k Národnímu divadlu. Pestrý týden. 13. 10. 1928, s. 6. Dostupné online.
- ↑ Kolektiv autorů: Národní divadlo a jeho předchůdci, Academia, Praha, 1988, str. 436
- ↑ a b c SCHEINPFLUGOVÁ, Olga. Byla jsem na světě. Praha: Mladá fronta, 1988.
- ↑ Foto „Svatba Olgy Scheinpflugové a Karla Čapka“. Lidové noviny. 27. 8. 1935, s. 1. Dostupné online.
- ↑ Archiv hl. m. Prahy, Matrika oddaných magistrátu na Vinohradech, sign. MGVIN O154, s. 107
- ↑ Český rozhlas Dvojka: Stopy Lídy Baarové v Národním divadle
- ↑ (dostupné online v NK ČR) Nevinná Olga Scheinpflugová. Arijský boj. 10/1941, s. 4. Dostupné online.
- ↑ Jaromír Novotný: JUDr. František Krčma (In: Český dialog). www.cesky-dialog.net [online]. [cit. 2017-08-11]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2017-08-12.
- ↑ Olga Scheinpflugová v databázi Archivu Národního divadla
- ↑ Z. Sílová, R. Hrdinová, A. Kožíková, V. Mohylová : Divadlo na Vinohradech 1907–2007 – Vinohradský ansámbl, vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 100, ISBN 978-80-239-9604-3.
- ↑ KRČMA, Karel. Co bylo dál (doslov); In:Byla jsem na světě. Praha: Mladá fronta, 1988.
- ↑ František August a JAB: Ve znamení temna. Sovětská špionážní a podvratná činnost proti Československu v letech 1918–1969. Votobia Praha 2001, s. 237
- ↑ V paměti svého národa. NÁRODNÍ POHŘEB OLGY SCHEINPFLUGOVÉ. S. 1. Rudé právo [online]. 20. 4. 1968 [cit. 2018-12-30]. S. 1. Dostupné online.
- ↑ hrob Olgy Scheinpflugové a Karla Čapka na Vyšehradském hřbitově v Praze. 212.47.2.130 [online]. [cit. 2019-03-16]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-07-10.
- ↑ DATABAZEKNIH.CZ. Stesk - všechna vydání | Databáze knih. www.databazeknih.cz [online]. [cit. 2022-06-15]. Dostupné online.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- František Černý: Hraje František Smolík, Melantrich, Praha, 1983, str. 48–50, 54, 61, 73, 89, 105, 115, 123, 133, 143, 207–8, 262, 265, 272, 333, 348, 350
- František Černý: Kapitoly z dějin českého divadla, Academia, Praha, 2000, str. 252, 259, 277, 287, 315–7, 322, ISBN 80-200-0782-2
- František Černý: Měnivá tvář divadla aneb Dvě století s pražskými herci, Mladá fronta, 1978, str. 152, 169, 176, 217–8, 230–2, 247, 252, 267, 269, 274, 286
- František Černý: Theater – Divadlo, Orbis, Praha, 1965, str. 32–6, 168, 349, 358, 363, 390
- Jindřich Černý: Osudy českého divadla po druhé světové válce – Divadlo a společnost 1945–1955, Academia, Praha, 2007, str. 27, 46, 72–4, 85, 156, 209, 211, 306, 413, 427, 455, 464–5, 495, ISBN 978-80-200-1502-0
- Česká divadla : encyklopedie divadelních souborů. Praha : Divadelní ústav, 2000. 615 s. ISBN 80-7008-107-4. S. 113, 172, 322, 326, 419, 467, 492.
- Čeští spisovatelé 20. století. 1. vyd. Praha: Československý spisovatel, 1985. 830 s. S. 553–555.
- Dějiny české literatury. IV. Literatura od konce 19. století do roku 1945 / hlavní redaktor Jan Mukařovský. 1. vyd. Praha: Victoria Publishing, 1995. 714 s. ISBN 80-85865-48-3. S. 650.
- Miloš Fikejz. Český film : herci a herečky. III. díl : S–Ž. 1. vyd. Praha : Libri, 2008. 907 s. ISBN 978-80-7277-353-4. S. 73–75.
- František Götz, Frank Tetauer: České umění dramatické, Část I. – činohra, Šolc a Šimáček, Praha, 1941, str. 335–8
- Joža Götzová: Profily českých herců, vyd. S. V. U. Mánes, Praha, nedat. (okolo 1931), str. 62, 107–111
- Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha, 1983, str. 29, 74, 108, 111–2, 136, 145, 239, 240, 245–6, 248–250, 254, 335, 352, 357, 359, 442, 465–6, 473, 499, 502, 524, 559, 597, 610, 625, 645, 647, 650–1, 664
- Kolektiv autorů: Národní divadlo a jeho předchůdci, Academia, Praha, 1988, str. 436–8
- Hana Konečná a kol.: Čtení o Národním divadle, Odeon, Praha, 1983, str. 128, 179, 216, 226, 239, 243, 304–5, 386, 394, 397, 399
- Lexikon české literatury : osobnosti, díla, instituce. 4/I. S–T. Praha: Academia, 2008. 1082 s. ISBN 978-80-200-1670-6. S. 107–111.
- Městské divadlo na Král.Vinohradech: Ročenka "Kruhu solistů 1924", vyd. Městské divadlo na Král.Vinohradech, 1923, Praha, str. 70–3, 88
- V. Müller a kol.: Padesát let Městských divadel pražských 1907–1957, vyd. Ústřední národní výbor hl. m. Prahy, Praha, 1958, str. 130–164, 180
- Jaroslav Průcha: Má cesta k divadlu, vyd. Divadelní ústav, Praha, 1975, str. 156, 199, 259
- Z. Sílová, R. Hrdinová, A. Kožíková, V. Mohylová : Divadlo na Vinohradech 1907–2007 – Vinohradský ansámbl, vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 29, 31, 33, 35, 43, 45–6, 100–1, 105, 129, 170–1, 176, 179, 193, ISBN 978-80-239-9604-3
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : III. díl : Q–Ž. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 587 s. ISBN 80-7185-247-3. S. 108.
- Josef Träger: Podobizny divadelních spisovatelů – Olga Scheinpflugová in: Československé divadlo č. 6, roč.XXI, 20. června 1938, Div. knihkupectví a nakladatelství Ot. Růžičky, Praha, 1938, str. 82–3
- Ladislav Tunys: Otomar Korbelář, nakl. XYZ, Praha, 2011, str. 92, 228, ISBN 978-80-7388-552-6
- Jiří Žák a kol.: Divadlo na Vinohradech 1907–2007 – Vinohradský příběh, vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 149, 150, 152, 170, 175, 179, 185–6, 203 ISBN 978-80-239-9603-6
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Olga Scheinpflugová na Wikimedia Commons
Osoba Olga Scheinpflugová ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Olga Scheinpflugová
- Olga Scheinpflugová v souborném katalogu Akademie věd ČR
- Olga Scheinpflugová v databázi Archivu Národního divadla
- Olga Scheinpflugová v Česko-Slovenské filmové databázi
- Olga Scheinpflugová ve Filmové databázi
- Olga Scheinpflugová na Kinoboxu
- Olga Scheinpflugová v Internet Movie Database (anglicky)
- Olga Scheinpflugová na Dabingforum.cz
- Olga Scheinpflugová ve Slovníku české literatury po roce 1945
- České divadelní herečky
- České filmové herečky
- České televizní herečky
- České dabérky
- Čeští herci němého filmu
- Herečky Národního divadla
- Herečky Divadla na Vinohradech
- České spisovatelky
- Čeští spisovatelé knížek pro děti
- Spisovatelé píšící česky
- České básnířky
- Básníci tvořící česky
- České dramatičky
- Čeští esejisté
- Čeští publicisté
- Fejetonisté
- Českoslovenští zasloužilí umělci
- Českoslovenští národní umělci
- Karel Čapek
- Umělci ze Slaného
- Narození v roce 1902
- Narození 3. prosince
- Narození ve Slaném
- Úmrtí v roce 1968
- Úmrtí 13. dubna
- Úmrtí v Praze
- Zemřelí na infarkt myokardu
- Pohřbení na Vyšehradě