Alfons II. Neapolský
Alfons II. Neapolský | |
---|---|
Narození | 4. listopadu 1448 nebo 1448 Neapol |
Úmrtí | 18. prosince 1495 nebo 1495 (ve věku 46–47 let) Messina |
Místo pohřbení | Katedrála Nanebevzetí Panny Marie v Messině |
Povolání | panovník |
Ocenění | Podvazkový řád |
Choť | Ippolita Maria Sforzová[1] |
Děti | Ferdinand II. Neapolský[2] Isabela Aragonská Sancha Aragonská Alfons Aragonský |
Rodiče | Ferdinand I. Neapolský a Isabella z Chiaromonte |
Rod | Trastámarové |
Příbuzní | Beatrix Neapolská, Johana Aragonská, Eleonora Aragonská, František Aragonský, Jan Aragonský, Fridrich IV. Neapolský, Ferdinand Aragonský z Montalta a Alfons Aragonský (1460-1510) (sourozenci) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Alfons II. Neapolský také Alfons Aragonský (4. listopadu 1448 Neapol – 18. prosinec 1495 Messina) byl od 25. ledna 1494 do 22. února 1495 neapolským králem s titulem král Neapole a Jeruzaléma. Jako vévoda z Kalábrie byl patronem renesančních básníků a stavitelů.
Život
[editovat | editovat zdroj]Narodil se v Neapoli, jako nejstarší potomek Ferdinanda I. Neapolského a jeho první manželky, Isabelly z Chiaromonte. Matka byla dcerou Tristana, hraběte z Copertina a Kateřiny z Taranta. Alfonsovým bratrancem byl Ferdinand II. Aragonský, král Aragonie a první vládce sjednoceného Španělska. Byl žákem humanisty Giovanniho Pontani, jehož De splendore popisuje ctnosti a správný způsob života prince.
Když jeho matka Isabela zemřela, stal se následníkem jejích feudálních nároků, včetně nároků na Jeruzalémský trůn. V roce 1463, když bylo Alfonsovi patnáct let, zemřel jeho prastrýc Giovanni Antonio Del Balzo Orsini, princ z Taranta, a Alfons zdědil některé jeho majetky. Alfons se ukázal jako zkušený a odhodlaný voják, při pomoci jeho otci potlačit Conjure baronů a při obraně království proti papežovým nárokům. Jako kondotiér bojoval v nejdůležitější válkách doby.
Jeho vláda byla krátká. Když jeho otec zemřel, královská pokladnice byla prázdná a invaze Karla VIII. Francouzského byla na spadnutí, Karel se opět rozhodl uplatnit svůj nárok na neapolské a jeruzalémské království. Když král Karel v září 1494 napadl Itálii, podařilo se mu získat podporu papeže Alexandra VI., který Karla vyzval, aby obrátil své vojenské úsilí proti Turkům. Král Karel nepolevil a na začátku roku 1495 se přiblížil k Neapoli, poté co porazil Florencii a neapolskou flotilu Alfonsova bratra Fridricha u Portovenere. Alfonse vyděsila série zlých znamení, stejně jako neobvyklé sny a tak abdikoval ve prospěch svého syna Ferdinanda a uprchl tím, že vstoupil do sicilského kláštera. Zemřel v Messině později téhož roku a byl pohřben ve zdejší katedrále.
Manželství a potomci
[editovat | editovat zdroj]Dne 10. října 1465 se v Miláně oženil s Hippolitou Marií Sforza.
Měl s ní několik dětí:
- 1. Ferdinand II. Neapolský (26. 8. 1469 Neapol – 7. 9. 1496 tamtéž), neapolský král od roku 1495 až do své smrti[3]
- ⚭ 1496 Johana Neapolská (15. 4. 1478 Neapol – 27. 8. 1518 tamtéž)[4]
- 2. Isabella Aragonská (2. 10. 1470 Neapol – 11. 2. 1524 tamtéž)[5]
- ⚭ 1489 Gian Galeazzo Sforza (20. 6. 1469 Abbiategrasso – 22. 10. 1494 Pavia), vévoda milánský od roku 1476 až do své smrti[6]
- 3. Pietro (31. 3. 1472 Neapol – 17. 2. 1491 tamtéž), kníže rossanský, zemřel na infekci po operaci nohy, svobodný a bezdětný[7]
S milenkou Trogií Gazzelas měl také několik dětí:
- Sancha Aragonská (1478–1506), ⚭ 1494 Joffre Borgia (1481/2 – 1516/7)
- Alfons Aragonský (1481–1500), vévoda z Bisceglie, ⚭ 1498 Lucrezia Borgia (18. dubna 1480 – 24. června 1519)
Vývod z předků
[editovat | editovat zdroj]Jan I. Kastilský | ||||||||||||
Ferdinand I. Aragonský | ||||||||||||
Eleonora Aragonská | ||||||||||||
Alfons V. Aragonský | ||||||||||||
Sancho Kastilský | ||||||||||||
Eleonora z Alburquerque | ||||||||||||
Beatrice, hraběnka z Alburquerque | ||||||||||||
Ferdinand I. Neapolský | ||||||||||||
Henrique Carlino | ||||||||||||
Giraldona Carlinová | ||||||||||||
Isabel | ||||||||||||
Alfons II. Neapolský | ||||||||||||
Berenger VI de Clermont-Lodève | ||||||||||||
Déodat II de Clermont-Lodève | ||||||||||||
Tristan de Clermont | ||||||||||||
Arnaud III de Roquefeuil | ||||||||||||
Isabelle de Roquefeuil | ||||||||||||
Hélène de Gourdon-Castelnau, Dame de Castelnau-Montratier | ||||||||||||
Isabella z Chiaromonte | ||||||||||||
Mikuláš Orsini z Noly | ||||||||||||
Rajmund Orsini z Balza | ||||||||||||
Jeanne de Sabran | ||||||||||||
Kateřina Tarantská | ||||||||||||
Jan z Enghien | ||||||||||||
Marie Enghienská | ||||||||||||
Sanche des Baux | ||||||||||||
Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Alfonso II of Naples na anglické Wikipedii.
- ↑ Dostupné online. [cit. 2020-08-07].
- ↑ Darryl Roger Lundy: The Peerage.
- ↑ Ferdinando II, re di Napoli. geni_family_tree [online]. [cit. 2022-12-30]. Dostupné online.
- ↑ Giovanna, regina consorte di Napoli. geni_family_tree [online]. [cit. 2022-12-30]. Dostupné online.
- ↑ Isabella of Aragon (1470-1524) - Find a Grave.... www.findagrave.com [online]. [cit. 2022-12-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Gian Galeazzo Maria Sforza (1469-1494) - Find a.... www.findagrave.com [online]. [cit. 2022-12-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ ARAGONA, Pietro d' in "Dizionario Biografico". www.treccani.it [online]. [cit. 2022-12-30]. Dostupné online. (italsky)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Alfons II. Neapolský na Wikimedia Commons