Ferenc Deák
Ferenc Deák | |
---|---|
1. Ministr spravedlnosti Uher | |
Ve funkci: 17. března 1848 – 2. října 1848 | |
Předseda vlády | Lajos Batthyány |
Předchůdce | funkce zřízena |
Nástupce | Sebő Vukovics |
Stranická příslušnost | |
Členství | Liberální strana |
Narození | 17. října 1803 Söjtör |
Úmrtí | 28. ledna 1876 (ve věku 72 let) Budapešť |
Příčina úmrtí | kardiovaskulární onemocnění |
Místo pohřbení | Hřbitov Kerepesi |
Rodiče | Deák Ferenc a Sibrik Erzsébet |
Příbuzní | Antal Deák (sourozenec) József Deák (strýc) Gábor Deák (bratranec) |
Alma mater | Královská právnická akademie v Győru (do 1821) |
Profese | politik |
Podpis | |
Commons | Ferenc Deák |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ferenc Deák (17. října 1803 Söjtör – 28. ledna 1876 Budapešť) byl uherský politik 19. století. Od roku 1833 byl poslancem uherského sněmu. Nesouhlasil s radikalismem Lajose Kossutha během revoluce roku 1848. Je autorem tzv. Dubnových či Velikonočních článků z roku 1865, které předznamenaly Rakousko-uherské vyrovnání z roku 1867 a z něho vyplývající dualismus. Jedná se o jednoho z nejvýznamnějších maďarských politiků 19. století, který bývá titulován jako mudrc národa.[1]
Život
[editovat | editovat zdroj]Ferenc Deák se narodil 17. října 1803 ve staré šlechtické rodině v Söjtöru, v západomaďarské župě Zala. Vystudoval práva na akademii v Rábu a následně pracoval jako notář a advokát.[1] Od roku 1833 zasedal jako poslanec uherského zemského sněmu. V roce 1848 byl zvolen ministrem spravedlnosti v uherské vládě Lajose Batthyányho. V průběhu roku se dostal do sporu s tehdejším ministrem financí, radikálním Lajosem Kossuthem. Deák tehdy prosazoval dohodu s Habsburky a odmítal Kossuthem prosazované osamostatnění Uher. Poté, co bán Josip Jelačić vtáhl do Uher a Batthyányho vláda podala demisi, se Ferenc Deák stáhl z veřejného života do ústraní svého panství. Během maďarské revoluce se pak neúspěšně pokoušel vyjednat zastavení bojů mezi revolučními uherskými silami a centrální rakouskou vládou. Po porážce revoluce byl jedním z mála vrcholných uherských politiků, kterým se vyhnula následná perzekuce.[1]
Říjnový diplom, kterým se císař František Josef I. v roce 1860 zřekl absolutismu, nepovažoval Deák za dostatečný. Se svými stoupenci požadoval autonomii Uher, přičemž argumentoval tím, že Uhry byly s Rakouskem historicky spojeny pouze personálně, tedy osobou panovníka. Své vyjednávání s trůnem Deák otiskl v tzv. Velikonočním článku. V roce 1866 byl členem výboru připravujícího zákon o novém postavení Uher v rámci Rakouska. Deákovy snahy o zrovnoprávnění Uher v rámci monarchie vyvrcholily v roce 1867 rakousko-uherským vyrovnáním.[1]
Ferenc Deák zůstal poslancem a vlivným uherským politikem až do roku 1872. Zemřel 28. ledna 1876 v Budapešti. Následoval státní pohřeb a uložení jeho těla v mauzoleu.[1]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Ferenc Deák na Wikimedia Commons
Reference
[editovat | editovat zdroj]Literatura
[editovat | editovat zdroj]- KONTLER, László. Dějiny Maďarska. 2. vyd. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2008. 613 s. ISBN 978-80-7106-616-3.
- KŘEN, Jan. Dvě století střední Evropy. Praha: Argo, 2005. 1109 s. ISBN 80-7203-612-2.
- Politici Rakouského císařství maďarské národnosti
- Rakousko-uherští politici maďarské národnosti
- Ministři spravedlnosti Uherska
- Maďarští římští katolíci
- Poslanci uherského sněmu
- Úmrtí v Budapešti
- Narození v roce 1803
- Úmrtí v roce 1876
- Narození 17. října
- Úmrtí 28. ledna
- Osobnosti na maďarských bankovkách
- Osobnosti na maďarských poštovních známkách