Karel Ferdinand z Buol-Schauensteinu
Karel Ferdinand hrabě z Buol-Schauensteinu (německy Karl Ferdinand Graf von Buol-Schauenstein, 17. května 1797, Vídeň[pozn. 1] – 28. října 1865, Vídeň) byl rakouský šlechtic, státník a diplomat. Od roku 1816 působil v diplomatických službách, později byl vyslancem v několika zemích, převážně v Německu. V letech 1848–1851 byl rakouským velvyslancem v Rusku a v letech 1851–1852 ve Velké Británii. V letech 1852–1859 byl rakouským ministerským předsedou (respektive předsedou ministerské konference) a ministrem zahraničí. Svou nepříliš vydařenou zahraniční politikou přivedl Rakousko do mezinárodní izolace, z funkcí odstoupil na jaře 1859 během války se Sardinií.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Pocházel ze starobylé rakouské šlechty, narodil se ve Vídni jako jediný syn vlivného diplomata Johanna Rudolfa Buol-Schauensteina (1763–1834) a jeho manželky Alexandry, rozené hraběnky Lerchenfeldové (1769–1851).[1][2]. Karl od roku 1816 působil v diplomatických službách, začínal jaké atašé ve Florencii, další posty zastával v Hannoveru, Kasselu, Paříži, Londýně a Petrohradě. Do funkce zplnomocněného vyslance byl jmenován poprvé v roce 1830, kdy se stal vyslancem v Hesensku (1830–1837), následně byl vyslancem ve Württemberském království (1837–1844). Poté byl přeložen do Itálie, kde byl v letech 1844–1848 vyslancem v Sardinském království, do roku 1847 zároveň diplomatickým zástupcem pro Parmu. V listopadu 1848 byl jmenován velvyslancem v Petrohradě, kde úspěšně splnil úkol vyjednat ruskou vojenskou podporu při potlačení uherské revoluce v roce 1849. V této době se stal blízkým spolupracovníkem ministra zahraničí prince Felixe ze Schwarzenbergu, kterého doprovázel na mezinárodní kongresy v Olomouci (1850) a Drážďanech (1851). V prosinci 1851 byl jmenován rakouským velvyslancem ve Velké Británii, kde však setrval jen čtyři měsíce.
Po náhlém úmrtí Felixe Schwarzenberga (5. dubna 1852) byl povolán do Vídně, aby převzal funkci rakuského ministra zahraničí[3], o týden později byl jmenován i předsedou rakouské vlády.[4] Dominantní pozici ve vnitřní politice Rakouska si udržel ministr vnitra Alexander Bach, zatímco Buol-Schauenstein se nadále věnoval zahraničním záležitostem. Během krymské války zaujal smířlivý postoj a snažil se převzít úlohu zprostředkovatele mezi znepřátelenými mocnostmi. Díky tomu získal na domácí půdě dočasnou popularitu, ale nerozhodný postoj přivedl nakonec Rakousko do mezinárodní izolace a ke zhoršeným vztahům s Ruskem. Nepříznivá pozice Rakouska v postavení evropských velmocí se projevila v závěru krymské války na kongresu v Paříži (1856), kde byl rakouským zástupcem spolu s Alexandrem Hübnerem. V následujících letech se snažil o sblížení s francouzským císařem Napoleonem III., ale komplikované poměry v Itálii nakonec vedly k vyhlášení války se Sardinií. Rakousko zaslalo ultimátum do Turínu koncem dubna 1859.[5] Začátkem května se na stranu Sardinie diplomaticky i vojensky postavila Francie, v důsledku toho Buol-Schauenstein 17. května 1859 rezigoval na obě funkce ministerského předsedy i ministra zahraničí. Válku se Sardinií podporovanou Francií Rakousko prohrálo, což vedlo k významným vnitropolitickým změnám především v důsledku pádu Bachova absolutismu v létě 1859.
Karel Ferdinand z Buol-Schauensteinu žil od roku 1859 v soukromí a zemřel ve Vídni 28. října 1865 jako poslední mužský potomek rodu (ve vzdáleně příbuzné linii Buol-Berenberg žije rod dodnes). Byl mimo jiné c.k. tajným radou a komořím. Po otci vlastnil několik panství v Rakousku (Strassburg, Ehrenfels, Riedberg).
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]Spolu s otcem užíval od dětství titul hraběte. V roce 1818 byl jmenován c. k. komořím[6] a jako vyslanec v Sardinii obdržel v roce 1844 titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence.[7] V Rakousku byl nositelem nejvyšších státních vyznamenání a vzhledem k dlouholeté diplomatické službě získal řadu ocenění také od zahraničních panovníků. Mimo jiné získal čestné občanství ve Vídni, Praze a Terstu a byl také čestným rytířem Maltézského řádu.[8]
Rakousko
[editovat | editovat zdroj]velkokříž Královského uherského řádu svatého Štěpána
velkokříž Leopoldova řádu
Řád železné koruny I. třídy
Zahraničí
[editovat | editovat zdroj]velkokříž Řádu Pia IX. s brilianty (Papežský stát)
velkokříž Řádu čestné legie (Francie)
rytíř Řádu černé orlice (Prusko)
rytíř Řádu červené orlice I. třídy (Prusko)
rytířský kříž Řádu svatého Alexandra Něvského s brilianty (Rusko)
Řád bílého orla (Rusko)
Řád Medžidie I. třídy (Osmanská říše)
Řád sv. Huberta (Bavorsko)
Řád svatého Januaria (Království Obojí Sicílie)
Konstantinův řád svatého Jiří (Království Obojí Sicílie)
rytíř Řádu slona (Dánsko)
Řád Leopolda (Belgie)
Řád nizozemského lva (Nizozemsko)
Řád neposkvrněného početí Panny Marie z Vila Viçosa (Portugalsko)
Řád růže (Brazílie)
velkokříž Řádu Spasitele (Řecko)
Řád routové koruny (Sasko)
Vévodský sasko-ernestinský domácí řád (Sasko)
velkokříž Řádu zähringenského lva (Bádensko)
Domácí řád věrnosti (Bádensko)
Řád Ludvíkův (Hesensko)
Rodina
[editovat | editovat zdroj]V roce 1830 se oženil s německou princeznou Karolínou von Isenburg (1809–1861), která byla dámou Řádu hvězdového kříže, dámou bavorského Tereziina řádu a c. k. palácovou dámou.[9] Manželé měli dvě dcery[10]:
- Josefína Karolína (1835–1916), manžel 1858 Otto Gustav hrabě von Blome (1829–1906), c.k. tajný rada, komoří, rakouský vyslanec v Bavorsku 1863–1866, doživotní člen rakouské panské sněmovny
- Alexandrina Viktorie (1837–1901), manžel 1862 Koloman (Kálmán) hrabě Hunyady de Kéthely (1828–1901), c.k. generál kavalerie, tajný rada, komoří, dědičný člen uherské panské sněmovny, švagr srbského knížete Michala III. Obrenoviće[11]
Karlovým švagrem byl ruský diplomat baron Peter Meyendorff (1796–1863), dlouholetý ruský velvyslanec v Prusku (1839–1850) a Rakousku (1850–1854).
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Poznámky
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Podle některých zdrojů se narodil v Řezně, kde byl jeho otec tehdy vyslancem u říšského sněmu
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Rodina Johanna Rudolfa Buol-Schauensteina na webu geni.com dostupné online
- ↑ Genealogisches Taschenbuch der deutschen gräflichen Häuser; Gotha, 1837; s. 115–116 dostupné online
- ↑ Československé dějiny v datech; Praha, 1987, s. 583
- ↑ Československé dějiny v datech; Praha, 1987, s. 585
- ↑ Československé dějiny v datech, Praha, 1987, s. 300
- ↑ Hof- und Staatshandbuch des österreichischen Kaiserthumes 1819; Vídeň, 1819; s. 83 dostupné online
- ↑ dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Karla Ferdinanda Buol-Schauensteina in: Hof- und Staatshandbuch des österreichischen Kaiserthumes 1859; Vídeň, 1859; s. 136 dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser; Gotha, 1861; s. 147 dostupné online
- ↑ Rodina Karla Ferdinanda Buol-Schauensteina na webu geni.com dostupné online
- ↑ Rodokmen rodu Hunyadyů dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Ottův slovník naučný, 4. díl; Praha, 1891 (reprint 1997), s. 939, heslo Buol-Schauenstein ISBN 80-7185-057-8
- TARABA, Luboš: Krve po kolena. Solferino 1859 – zlom ve válkách o sjednocení Itálie; Praha, 2011, 320 stran; ISBN 978-80-7557-205-9
- TARLE, J. V.: Krymská válka; Praha, 1951; 1. a 2. díl (599 a 704 stran)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Karel Ferdinand z Buol-Schauensteinu na Wikimedia Commons
- Karl Ferdinand Buol-Schauenstein in: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 dostupné online
- Karl Ferdinand Buol-Schauenstein in: Encyclopedia Britannica dostupné online
- Diplomaté Rakouska
- Politici habsburské monarchie
- Ministerští předsedové Rakouského císařství
- Rakouští šlechtici
- Rakouští politici
- Císařští komoří
- Tajní radové
- Osobnosti krymské války
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu bílé orlice
- Nositelé Řádu svatého Alexandra Něvského
- Rytíři Řádu černé orlice
- Nositelé Řádu červené orlice
- Nositelé velkokříže Řádu čestné legie
- Nositelé Řádu Pia IX.
- Rytíři Řádu slona
- Nositelé Řádu svatého Huberta
- Nositelé Domácího řádu věrnosti
- Nositelé Řádu zähringenského lva
- Nositelé Řádu württemberské koruny
- Nositelé Řádu Leopolda (Belgie)
- Nositelé Řádu routové koruny
- Nositelé Řádu Spasitele
- Nositelé Řádu růže
- Nositelé Vévodského sasko-ernestinského domácího řádu
- Rytíři Řádu svatého Januaria
- Nositelé Řádu Ludvíkova
- Maltézští rytíři
- Čestní občané hlavního města Prahy
- Narození 17. května
- Narození v roce 1797
- Narození ve Vídni
- Úmrtí 28. října
- Úmrtí v roce 1865
- Úmrtí ve Vídni