Josef von Watteck
Josef von Watteck | |
---|---|
Prezident Nejvyššího vojenského soudního dvora | |
Ve funkci: 1894 – 1896 | |
Předchůdce | Karl Fischer von Wellenborn |
Nástupce | Eduard von Handel-Mazzetti |
Vojenská služba | |
Služba | |
Hodnost | polní podmaršál (1888), generálmajor (1883) |
Narození | 17. února 1837 Bílsko-Bělá |
Úmrtí | 22. října 1896 (ve věku 59 let) Vídeň |
Děti | Wilfried Watteck |
Příbuzní | Arno von Watteck a Erentrudis Watteck (vnoučata) |
Profese | důstojník |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Josef von Watteck (17. února 1837 Bílsko – 22. října 1896 Vídeň) byl rakousko-uherský generál. Jako absolvent vojenské akademie sloužil v c. k. armádě od roku 1856, byl štábním důstojníkem u různých posádek a několik let strávil mimo jiné v Čechách. V roce 1888 dosáhl hodnosti polního podmaršála a v letech 1894–1896 zastával ve Vídni funkci prezidenta Nejvyššího vojenského soudního dvora.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Narodil se ve Slezsku jako mladší syn c. k. majora Johanna Wattecka (1777–1854) a jeho manželky Barbory, rozené Pokorné (1808–1882).[1] Studoval na Tereziánské vojenské akademii ve Vídeňském Novém Městě a do armády vstoupil v roce 1856 jako poručík u 35. pěšího pluku v Plzni.[2] Později sloužil u zemského velitelství ve Veroně a doplnil si vzdělání na Válečné škole (K.u.k. Kriegschule) ve Vídni, následně byl jako nadporučík zařazen do sboru důstojníků generálního štábu. Působil na železničním odboru generálního štábu a v hodnosti majora (1869) později sloužil u 23. pěšího pluku. Podílel se také na vojenském mapování v Linzi a jako podplukovník (1876) byl poté zástupcem velitele 42. pěšího pluku v Terezíně.[3] V roce 1877 byl povýšen na plukovníka a stal se šéfem štábu zemského velitelství pro Halič v Krakově.[4]
V roce 1883 byl povýšen do hodnosti generálmajora a stal se velitelem 8. horské brigády ve Foči v okupované Bosně, později byl přeložen jako velitel 6. pěší brigády do Salzburgu.[5] K datu 1. listopadu 1888 získal hodnost polního podmaršála[6] a stal se velitelem 11. pěší divize ve Lvově, od roku 1890 velel 28. pěší divizi v Lublani a v roce 1892 byl přeložen jako velitel 10. pěší divize do Josefova.[7] Nakonec byl v letech 1894–1896 prezidentem Nejvyššího vojenského soudního dvora (Oberster Militär-Gerichtshof).[8] Zemřel ve Vídni 22 října 1896 ve věku 59 let.
Byl nositelem Leopoldova řádu a Vojenské záslužné medaile, od německého císaře získal Řád červené orlice II. třídy. V roce 1887 byl povýšen do šlechtického stavu a v roce 1894 obdržel titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence.[9] Od roku 1895 byl čestným majitelem pěšího pluku č. 30.[10][11]
Rodina
[editovat | editovat zdroj]V roce 1886 se oženil s Gabrielou Polívkovou z Treuensee (1868–1955), dcerou generálmajora Adolfa Polívky.[12][13] Měli spolu pět dětí, z nich Willfried Watteck (1887–1946) byl úředníkem zemské vlády v Salzburgu.[14]
Jeho starší bratr Franz von Watteck (1830–1886) sloužil také v armádě, dosáhl hodnosti polního podmaršála a v roce 1880 byl povýšen do šlechtického stavu.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Rodina Johanna Wattecka na webu geni.com dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes für 1857; Vídeň, 1856; s. 265 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1877; Vídeň, 1876; s. 306 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1879; Vídeň, 1878; s. 96, 127 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1887; Vídeň, 1886; s. 123 dostupné online
- ↑ Služební postup Josefa Wattecka in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 198 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1893; Vídeň, 1893; s. 111, 135 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1896; Vídeň, 1895; s. 78, 121, 126 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1896; Vídeň, 1896; s. 190 dostupné online
- ↑ Pěší pluk č. 30 na webu valka.cz dostupné online
- ↑ Přehled majitelů pěšího pluku č. 30 in: Schematismus für das k.u.k. Heer für 1914; Vídeň, 1914; s. 438 dostupné online
- ↑ Rodina Josefa Wattecka na webu geni.com dostupné online
- ↑ VAVŘÍNEK, Karel: Almanach českých šlechtických a rytířských rodů 2019; Praha, 2013; s. 361–362 ISBN 978-80-905324-0-3
- ↑ Rodina Josefa Wattecka dostupné online