Otakar Jaroš
nadporučík Otakar Jaroš | |
---|---|
Otakar Jaroš jako poručík | |
Narození | 1. srpna 1912 Louny |
Úmrtí | 8. března 1943 (ve věku 30 let) Sokolovo |
Místo pohřbení | Zmijivský rajón |
Národnost | Češi |
Civilní činnost | poštovní úředník |
Vojenská kariéra | |
Hodnost | nadporučík i.m. kapitán |
Doba služby | 1934–1943 |
Složka | Československá armáda |
Velel | 1. rota Prvního československého samostatného praporu v Sovětském Svazu |
Války | Druhá světová válka |
Vyznamenání | Hrdina Sovětského svazu |
Kapitán in memoriam Otakar Jaroš (1. srpna 1912 Louny[1] – 8. března 1943 Sokolovo[2]) byl československý důstojník, účastník zahraničního odboje, který padl v bitvě u Sokolova. Jako první cizinec ve druhé světové válce byl vyznamenán titulem hrdiny Sovětského svazu.[3] V mnoha českých městech jsou po něm dodnes pojmenovány ulice (seznam viz níže).
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Narodil se v Lounech v rodině strojvůdce rakousko-uherských státních drah Františka Jaroše a jeho manželky Anny, za svobodna Konopáskové. Celé dětství ale prožil v Mělníku, kam se rodina přestěhovala, když bylo Jarošovi 9 měsíců.[4]
Jaroš v Mělníku navštěvoval reálné gymnázium. Studium ale nedokončil a přestoupil do Prahy na Vyšší elektrotechnickou školu, kterou úspěšně absolvoval v roce 1934. Následně prošel odvodem a k 1. říjnu 1934 nastoupil k telegrafnímu praporu 3 v Trnavě vojenskou prezenční službu. Absolvoval školu pro důstojníky v záloze, později pak nastoupil i studium na Vojenské akademii v Hranicích, ze které byl vyřazen 29. srpna 1937 v hodnosti poručíka telegrafního vojska.
Stal se důstojníkem z povolání. Postupně sloužil na pozicích velitele náhradní telegrafické roty, později se stal velitelem čety 4. roty u telegrafického praporu 4 v Prešově.
Otakar Jaroš byl velkým vlastencem a zastáncem masarykovských ideálů. Aktivně sportoval, chodil do Skautu i Sokola. Jeho strýcem byl František Konopásek, generál čs. armády popravený v březnu 1943 nacisty.[5]
Působení v Sovětském svazu
[editovat | editovat zdroj]Po propuštění z armády kvůli obsazení zbytku Česko-Slovenska Jaroš krátce pracoval coby úředník na poště v Náchodě.
Odtud se až na třetí pokus dostal přes hranice do Polska, kde posléze vstoupil do čs. legionu, se kterým v rámci Východní skupiny československé armády v zahraničí přešel do sovětské internace.[6] Zastával funkce velitele spojovací čety, velitele důstojnické školy i subalterního důstojníka školy. V lednu 1941 byl poslán do Moskvy jako radista, v dubnu téhož roku byl dokonce začleněn do zpravodajské skupiny určené k vysazení na Slovensku.[7]
Po přepadení Sovětského svazu se nicméně vrátil k funkci radisty a pak i k ostatním Čechoslovákům internovaným v Orankách.
Při vzniku československé jednotky v Buzuluku byl jmenován velitelem výcvikové 1. roty. Od dubna do července 1942 pak předával své vojenské zkušenosti svým spolubojovníkům v rámci poddůstojnické školy. Na frontu odjel s 1. československým samostatným polním praporem v SSSR opět jako velitel 1. roty.
V březnu 1943 se stal velitelem obrany Sokolova. V boji dne 8. března v hodnosti nadporučíka padl.[2]
Vyznamenání
[editovat | editovat zdroj]Československý válečný kříž 1939, udělen 13.3.1943 in memoriam
Leninův řád, udělen 17.4.1943 in memoriam
Hrdina Sovětského svazu, udělen 17.4.1943 in memoriam
Československá medaile za zásluhy, I. stupeň, udělen 1944 in memoriam
Sokolovská pamětní medaile,[8] udělena 8.3.1948 in memoriam
Československý vojenský řád Bílého lva „Za vítězství“, hvězda I. stupně, udělen v roce 1948
Otakar Jaroš byl in memoriam vyznamenán jako první cizinec ve druhé světové válce i Zlatou hvězdou hrdiny Sovětského svazu[2]. Ta se udělovala společně se sovětským
Leninovým řádem, jehož se stal Jaroš také držitelem.
Památka
[editovat | editovat zdroj]Připomínky kpt. Jaroše (sochy, pamětní desky, ulice, aj.)
- Banská Bystrica - Rudlová (Slovensko) – ulice Kapitána Jaroša
- Bobov, Malá Skála – socha
- Boskovice – ulice Kpt. Jaroše
- Brno – třída Kpt. Jaroše (předtím třída Legionářů)
- Břeclav – ulice Kpt. Jaroše (okolo bývalých kasáren)
- Buzuluk – pamětní deska
- České Budějovice – ulice kpt. Jaroše
- Český Těšín – ulice kpt. Jaroše
- Dolný Kubín – ul. Kpt. Jaroša
- Fulnek – ulice Kpt. Jaroše
- Hranice - ulice Kpt. Jaroše
- Hustopeče - ulice Kpt. Jaroše
- Charkov (Ukrajina) – ulice Otakara Jaroše; pamětní deska
- Choceň - ulice kpt. Jaroše
- Chomutov – ulice kpt. Jaroše
- Jičín – nábř. Kpt. Jaroše
- Jihlava
- ulice Kpt. Jaroše
- zrušené kasárny Kpt. Jaroše (plocha mezi ul. Bří Čapků a Ke Skalce, dnes částečně zastavěno budovami VZP a KÚ kraje Vysočina
- Jirkov – ulice Kpt. Jaroše
- Kadaň – ulice kpt. Jaroše
- Karlovy Vary – ulice kpt. Jaroše
- Karviná – ulice Kpt. Jaroše
- Klášterec nad Ohří – ulice kpt. Jaroše
- Kolín – ulice kpt. Jaroše
- Klatovy – ulice kpt. Jaroše
- Kroměříž – ulice kpt. Jaroše
- Litoměřice – ulice Jarošova
- Litomyšl – ulice kpt. Jaroše
- Louny
- Jarošova ulice
- pamětní deska, Jarošova ulice čp. 931
- základní škola kpt. Jaroše
- Lutila (Slovensko) – ulica kpt. Jaroša
- Mělník
- pamětní deska, Nerudova ulice, čp. 465 (znovuodhalena 1. 8. 2012)
- socha, U sadů (před kulturním domem), Oskar Kozák (1958)
- pomník obětem války (sokolský), Tyršova 96
- Folklorní soubor Jarošovci
- Mikulov – ulice Kpt. Jaroše
- Milevsko – ulice Kpt. Jaroše
- Moravský Beroun – ulice Kpt. Jaroše
- Most – ulice kpt. Jaroše
- Náchod – pamětní deska, Masarykovo náměstí, pošta
- Neratovice – ulice kpt. Jaroše
- Nový Bor – ulice kpt. Jaroše
- Nový Jičín - ulice kpt. Jaroše
- Olomouc – ulice kpt. Jaroše
- Orlová – ulice kpt. Jaroše
- Ostrava – ulice kpt. Jaroše
- Otrokovice – ulice kpt. Jaroše
- Pardubice – ulice Kpt. Jaroše
- Podbořany – ulice kpt. Jaroše
- Praha – Nábřeží Kapitána Jaroše
- Plzeň – ulice Kpt. Jaroše
- Proboštov – ulice Kpt. Jaroše
- Prostějov – ulice Kpt. O. Jaroše
- Příbor - ulice Kpt. Jaroše
- Roudnice nad Labem – ulice Kpt. Jaroše
- Rožmitál pod Třemšínem – ulice Kpt. Jaroše
- Sedlčany - ulice Kpt. Jaroše
- Sokolovo (Ukrajina) – válečný hrob padlým vojákům v bitvě o Sokolovo
- Svitavy - ulice Kpt. Jaroše
- Tábor – ulice Kpt. Jaroše; socha, bývalá kasárna Jana Žižky (odcizena)
- Teplice – ulice kpt. Jaroše
- Trutnov
- ulice Kpt. Jaroše
- Základní škola kpt. Jaroše
- Třebíč – ulice kpt. Jaroše
- Turnov
- pamětní deska, Skálova ulice, čp. 1617
- ulice kpt. Jaroše
- Ústí nad Labem
- pomník/pamětní deska
- ulice kpt. Jaroše
- Velká Bíteš – ulice Kpt. Jaroše
- Veltěže – ulice kpt. Jaroše
- Vyškov – ulice kpt. Otakara Jaroše
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriční záznam o narození a křtu farnost Louny
- ↑ a b c Otakar Jaroš v databázi padlých příslušníků čs. vojenských jednotek ve 2. světové válce (VHA)
- ↑ Указ Президиума Верховного Совета СССР «О присвоении звания Героя Советского Союза надпоручику Ярошу Отакару Францевичу» от 17 апреля 1943 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1943. — 23 апреля (№ 16 (222)). — С. 1
- ↑ KLŮC, Jiří. Kapitán Otakar Jaroš - příběh hrdiny od Sokolova. Cheb: Svět křídel, 2018. 176 s. ISBN 978-80-7573-027-5. S. 21.
- ↑ PEJČOCH, Ivo. Muž, který byl vzorem Otakaru Jarošovi: brigádní generál in memoriam František Konopásek [online]. [cit. 2018-02-16]. Dostupné online.
- ↑ KAIN, Petr. Kapitán Jaroš: nesnášel komunisty, přesto se stal jejich ikonou. www.valka.cz [online]. [cit. 15.2.2018]. Dostupné online.
- ↑ KLŮC, Jiří. Kapitán Otakar Jaroš: příběh hrdiny od Sokolova. Cheb: Svět křídel, 2018. 176 s. ISBN 978-80-7573-027-5. S. 73–79.
- ↑ Válka.cz, Sokolovská pamětní medaile
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BROŽ, Miroslav. Hrdinové od Sokolova : 1. čs. samostatný polní prapor. 2. vyd. Praha: Ministerstvo obrany České republiky - Agentura vojenských informací a služeb, 2006. 529 s. ISBN 80-7278-365-3.
- FIDLER, Jiří. Sokolovo 1943 : malý encyklopedický slovník. 1. vyd. Praha: Naše vojsko, 2004. 119 s. ISBN 80-206-0716-1.
- JAROŠ, Otakar. Tak fotografoval hrdina Sovětského svazu Otakar Jaroš. 1. vyd. Praha: Orbis, 1974. 7 + 12 fotografií s.
- KLŮC, Jiří. Kapitán Otakar Jaroš: příběh hrdiny od Sokolova. 1. vyd. Cheb: Svět křídel, 2018. 176 s. ISBN 978-80-7573-027-5
- PEHR, Michal. Ohlédnutí za Otakarem Jarošem. Louny: Digon, 2012. 29 s. ISBN 978-80-87019-18-4.
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : I. díl : A–J. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 634 s. ISBN 80-7185-245-7. S. 590.
- Kdo byl kdo v našich dějinách ve 20. století. I., A–M / Milan Churaň a kol.. 2. vyd. Praha: Libri, 1998. 467 s. ISBN 80-85983-44-3. S. 281.
- Vojenské osobnosti československého odboje 1939-1945 / kolektiv. 1. vyd. Praha: Ministerstvo obrany České republiky - Agentura vojenských informací a služeb, 2005. 348 s. ISBN 80-7278-233-9.
- CÍLEK, Roman. Vítězové bez vavřínů. Praha: Olympia, 1975. Kapitola Neustoupím!, s. 55–67.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Otakar Jaroš na Wikimedia Commons
- Nadporučík Otakar Jaroš – dokument o Otakaru Jarošovi na webu České televize (1968)
- Fórum Válka – kpt. Otakar Jaroš
- Background, Na pozadí historie – Sokolovo
- Ecco Homo – kapitán Otakar Jaroš
- Vojenská legitimace npor. O. Jaroše na stránkách VHU Praha
- Otakar Jaroš, hrdina nejen podle prezídia Nejvyššího sovětu
- Příslušníci 1. československého armádního sboru
- Hrdinové Sovětského svazu
- Nositelé Československé medaile za zásluhy
- Nositelé Československého válečného kříže 1939
- Nositelé Řádu Bílého lva za vítězství
- Nositelé Sokolovské pamětní medaile
- Nositelé Leninova řádu
- Osobnosti na československých poštovních známkách
- Osobnosti na sovětských poštovních známkách
- Čestní občané města Louny
- Narození v roce 1912
- Narození 1. srpna
- Narození v Lounech
- Úmrtí v roce 1943
- Úmrtí 8. března
- Úmrtí v Charkovské oblasti
- Úmrtí v bitvě
- Oběti druhé světové války