Malý Magellanův oblak
Malý Magellanův oblak | |
---|---|
Pozorovací údaje (Ekvinokcium J2000,0) | |
Typ | nepravidelná galaxie |
Objevitel | Fernão de Magalhães |
Datum objevu | 1521 |
Rektascenze | 00h 52m 44,8s |
Deklinace | -72° 49' 43,0" |
Souhvězdí | Tukan (lat. Tucana - Tuc) |
Zdánlivá magnituda (V) | 2,7 |
Úhlová velikost | 5° 20' × 3° 5' |
Vzdálenost | 197 ± 9 kly |
Rudý posuv | 158 ± 4 km/s |
Fyzikální charakteristiky | |
Rozměr | 19 600 × 11 400 ly |
Absolutní magnituda (V) | -16,3 |
Metalicita [Fe/H] | −1,07 |
Označení v katalozích | |
New General Catalogue | NGC 292 |
Principal Galaxies Catalogue | PGC 3085 |
Jiná označení | SMC, NGC 292, PGC 3085 |
(V) – měření provedena ve viditelném světle | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Malý Magellanův oblak nebo též Malé Magellanovo mračno (SMC, NGC 292, PGC 3085) je trpasličí nepravidelná galaxie (typu IrrI)[1] v souhvězdí Tukana vzdálená asi 200 000 světelných let. Obsahuje několik stovek miliónů hvězd. Struktura této galaxie je nepravidelná, má náznak galaktické příčky.
Jméno
[editovat | editovat zdroj]Tato galaxie společně s Velkým Magellanovým oblakem je pojmenována po portugalském mořeplavci Fernandu Magellanovi. Pojmenoval je tak na jeho počest písař jeho výpravy Antonio Pigafetta. Obě galaxie byly však známy dávno předtím.
Sousedství s Galaxií
[editovat | editovat zdroj]Galaxie Malý Magellanův oblak patří do místní skupiny galaxií a je gravitačně vázaná s Galaxií, kterou společně s Velkým Magellanovým oblakem obíhá po kruhové dráze. Vlivem slapových sil je deformována – důkazem je takzvaný Magellanův proud – oblak vodíku, který je projevem začínajícího galaktického kanibalismu. Je pozorován ve vodíkové čáře 21 cm a spojuje oba Magellanovy oblaky a dosahuje až ke Galaxii. Tento oblak byl zachycen gravitací Galaxie při jejich blízkém průchodu kolem ní asi před 500 miliony let.[2]
Cefeidy
[editovat | editovat zdroj]V letech 1893 až 1906 zkoumala americká astronomka Henrietta Swan Leavittová fotografické desky tohoto objektu a objevila na nich dva a půl tisíce proměnných hvězd. Šestnáct z nich pak později určila jako cefeidy, do té doby známé jen z Galaxie. Tento objev, společně s dalším výzkumem, vedl k tomu, že v roce 1912 odhalila vztah mezi periodou jejich světelných změn a průměrnou svítivostí. To umožňuje určit jejich absolutní hvězdnou velikost a pomocí modulu vzdálenosti pak přesně i jejich vzdálenost.
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ KLEZCEK, Josip. Velká encyklopedie vesmíru. 1. vyd. Praha: Academia, 2002. ISBN 80-200-0906-X. S. 260.
- ↑ Galaktický kanibalismus
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Malý Magellanův oblak na Wikimedia Commons
- Záznam v NASA/IPAC Extragalactic Database
- Obrázky Malého Magellanova oblaku z Hubbleova vesmírného dalekohledu
- Animace pohybu Magellanových oblaků okolo Galaxie
- Článek o Magellanových oblacích na stránkách České astronomické společnosti