Marcus Daniell
Marcus Daniell | |
---|---|
Marcus Daniell na French Open 2019 | |
Stát | |
Datum narození | 9. listopadu 1989 (34 let)[1] |
Místo narození | Masterton, Nový Zéland[1] |
Výška | 191 cm[1] |
Hmotnost | 78 kg[1] |
Profesionál od | 2008 |
Držení rakety | pravou rukou, bekhend obouruč |
Výdělek | 1 092 297 USD |
Dvouhra | |
Poměr zápasů | 2–1 |
Tituly | 0 ATP, 2 ITF |
Nejvyšší umístění | 500. místo (21. července 2014) |
Čtyřhra | |
Poměr zápasů | 160–150 |
Tituly | 5 ATP, 8 challengerů, 16 ITF |
Nejvyšší umístění | 34. místo (29. ledna 2018) |
Čtyřhra na Grand Slamu | |
Australian Open | čtvrtfinále (2018, 2021) |
French Open | 3. kolo (2016) |
Wimbledon | čtvrtfinále (2019) |
US Open | 3. kolo (2016) |
Velké turnaje ve čtyřhře | |
Olympijské hry | |
Smíšená čtyřhra na Grand Slamu | |
Australian Open | 1. kolo (2018) |
Wimbledon | 3. kolo (2019) |
US Open | 2. kolo (2021) |
Týmové soutěže | |
Davis Cup | 1. světová skupina (2021) |
Údaje v infoboxu aktualizovány dne Některá data mohou pocházet z datové položky. | 5. června 2022
Marcus Daniell (* 9. listopadu 1989 Masterton) je novozélandský profesionální tenista, deblový specialista. Ve své dosavadní kariéře na okruhu ATP Tour vyhrál pět deblových turnajů. Na challengerech ATP a okruhu ITF získal dva tituly ve dvouhře a dvacet čtyři ve čtyřhře.[2]
Na žebříčku ATP byl ve dvouhře nejvýše klasifikován v červenci 2014 na 500. místě a ve čtyřhře v lednu 2018 na 34. místě. Trénuje ho David Sammel.[1]
V novozélandském daviscupovém týmu debutoval v roce 2010 kolombským prvním kolem 2. skupiny asijsko-oceánské zóny proti Srí Lance, v němž s Danielem Kingem-Turnerem prohráli čtyřhru. Novozélanďané přesto zvítězili 3:2 na zápasy. Do září 2022 v soutěži nastoupil k sedmnácti mezistátním utkáním s bilancí 2–1 ve dvouhře a 11–5 ve čtyřhře.[3]
Nový Zéland reprezentoval na Letních olympijských hrách 2016 v Riu de Janeiru, kde startoval v mužské čtyřhře s Michaelem Venusem na pozvání ITF. Na úvod podlehli pozdějším kanadským semifinalistům Danielovi Nestorovi a Vaskovi Pospisilovi až v těsném tiebreaku rozhodující sady. Zúčastnil se také odložených Her XXXII. olympiády v Tokiu. V deblové soutěži vybojoval s Venusem bronzovou medaili po rozhodující výhře nad Američany Austinem Krajickem a Tennysem Sandgrenem.[4]
Od sezóny 2015 začal doživotně část výdělku věnovat na charitu. V roce 2020 založil charitativní nadaci High Impact Athletes směřující dary věrohodným organizacím, které pomáhají v oblastech extrémní chudoby a se znečištěným životním prostředím. V roce 2021 jej Asociace tenisových profesionálů ocenila jako Humanitáře roku se ziskem ceny Arthura Ashe. V letech 2021–2022 byl členem Hráčské rady ATP.[5]
Zápasy o olympijské medaile
[editovat | editovat zdroj]Mužská čtyřhra: 1 (1 bronzová medaile)
[editovat | editovat zdroj]Stav | datum | turnaj | povrch | spoluhráč | soupeři v zápase o medaili | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Bronz | 30. července 2021 | Tokio, Japonsko | tvrdý | 7–6(7–3), 6–2 |
Finále na okruhu ATP Tour
[editovat | editovat zdroj]Čtyřhra: 15 (5–10)
[editovat | editovat zdroj]
|
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | spoluhráč | soupeři ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Vítěz | 1. | 16. ledna 2010 | Auckland, Austrálie | tvrdý | 7–5, 6–4 | ||
Vítěz | 2. | 8. února 2015 | Montpellier, Francie | tvrdý (h) | 3–6, 6–4, [16–14] | ||
Vítěz | 3. | 13. června 2015 | Stuttgart, Německo 2 | tráva | 6–7(4–7), 6–4, [10–8] | ||
Finalista | 1. | 17. července 2016 | Bastad, Švédsko | antuka | 2–6, 3–6 | ||
Finalista | 2. | 5. března 2017 | São Paulo, Brazílie | antuka | 6–7(5–7), 7–5, [7–10] | ||
Finalista | 3. | 27. května 2017 | Lyon, Francie | antuka | 3–6, 6–3, [5–10] | ||
Finalista | 4. | 1. října 2017 | Čcheng-tu, ČLR | tvrdý | 3–6, 6–7(3–7) | ||
Finalista | 5. | únor 2018 | Marseille, Francie | tvrdý (h) | 7–6(7–2), 3–6, [4–10] | ||
Finalista | 6. | říjen 2018 | Stockholm, Švédsko | tvrdý (h) | 5–7, 6–7(8–10) | ||
Vítěz | 4. | leden 2019 | Brisbane, Austrálie | tvrdý | 6–4, 7–6(8–6) | ||
Finalista | 7. | duben 2019 | Budapešť, Maďarsko | antuka | 3–6, 4–6 | ||
Finalista | 8. | květen 2019 | Rosmalen, Nizozemsko | tráva | 4–6, 6–4, [4–10] | ||
Finalista | 9. | leden 2020 | Auckland, Nový Zéland | tvrdý | 6–7(3–7), 3–6 | ||
Vítěz | 5. | říjen 2020 | Sardegna, Itálie | antuka | 6–3, 6–4 | ||
Finalista | 10. | březen 2021 | Dauhá, Katar | tvrdý | 5–7, 4–6 |
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Marcus Daniell na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c d e Marcus Daniell na stránkách ATP Tour (anglicky), přístup: 5. června 2022
- ↑ Marcus Daniell na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky), přístup: 5. června 2022
- ↑ Marcus Daniell na stránkách Davis Cupu (anglicky), přístup: 5. června 2022
- ↑ Marcus Daniell & Michael Venus Capture Bronze Medal In Tokyo [online]. ATP Tour, Inc., 2021-07-30 [cit. 2021-08-02]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Marcus Daniell | Player Bio [online]. ATP Tour, Inc. [cit. 2022-06-05]. Dostupné online. (anglicky)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Marcus Daniell na Wikimedia Commons
- Marcus Daniell na stránkách ATP Tour (anglicky)
- Marcus Daniell na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky)
- Marcus Daniell na stránkách Davis Cupu (anglicky)
- Marcus Daniell v databázi Olympedia (anglicky)