Nízký Jeseník
Nízký Jeseník | |
---|---|
Nízký Jeseník, pohled na Moravskoslezský Kočov | |
Nejvyšší bod | 802 m n. m. (Slunečná) |
Rozloha | 2 876 km² |
Střední výška | 482,5 m n. m. |
Nadřazená jednotka | Jesenická oblast |
Sousední jednotky | Hanušovická vrchovina, Hrubý Jeseník, Zlatohorská vrchovina, Opavská pahorkatina, Ostravská pánev, Moravská brána, Hornomoravský úval |
Podřazené jednotky | Brantická vrchovina, Bruntálská vrchovina, Domašovská vrchovina, Oderské vrchy, Slunečná vrchovina, Stěbořická vrchovina, Vítkovská vrchovina, Tršická pahorkatina |
Světadíl | Evropa |
Stát | |
Nízký Jeseník na mapě Česka | |
Horniny | droba, břidlice |
Povodí | Morava, Odra |
Souřadnice | 49°45′ s. š., 17°35′ v. d. |
Identifikátory | |
Kód geomorf. jednotky | IVC-8 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Nízký Jeseník (německy Niederes Gesenke, polsky Niski Jesionik) je geomorfologický celek a plochá vrchovina na severu Moravy a v jižní části Slezska. Jedná se o plošně vůbec nejrozsáhlejší pohoří v ČR (na úrovni geomorfologického celku, 2876[1] km²).[zdroj?] Rozprostírá se na Moravě a ve Slezsku, v Moravskoslezském a Olomouckém kraji (v okresech Bruntál, Nový Jičín, Olomouc, Opava, Ostrava-město a Přerov). Jméno bylo převzato (s rozlišujícím přívlastkem) od Hrubého Jeseníku (původem z německého „Gesenke“ – svah). Podstatnou část Nízkého Jeseníku spravuje Vojenský újezd Libavá.
Geologie
[editovat | editovat zdroj]Je jedním z nejstarších geologických celků střední Evropy s pozůstatky sopečné činnosti. Je tvořen především prvohorními, kulmskými sedimentovanými horninami, spočívající na předchozích sedimentech a vulkanitech, vzniklých intenzívní sopečnou činností na dně devonského moře. Oblast Nízkého Jeseníku byla vždy známa těžbou kamene a hlavně těžbou barevných a drahých kovů.
Sopečná činnost na území Nízkého Jeseníku
[editovat | editovat zdroj]Během třetihor byl v důsledku horotvorných procesů Nízký Jeseník vyzdvižen, zatímco oblast Hornomoravského úvalu a Kladska se propadla. Vzniklé zlomy zemské kůry pak umožnily sopečnou činnost a vytvořily se tak nejmladší sopky v Česku.
- Červená hora
- Velký Roudný
- Malý Roudný
- Uhlířský vrch – v činnosti ještě v době starších čtvrtohor
- Venušina sopka – v činnosti ještě v době starších čtvrtohor
- Lávový suk Červená hora
Geomorfologie
[editovat | editovat zdroj]Jeho střední výška je cca 483 m.[1] Nejvyšší část Nízkého Jeseníku je na západě, směrem k východu jeho výška klesá až na 205 metrů (niva Odry). Navazuje na východní část Hrubého Jeseníku, rozprostírá se mezi severní Slezskou nížinou a jižním Hornomoravským úvalem. Na východě přechází v Moravskou bránu a Ostravskou pánev.
Geomorfologické podcelky
[editovat | editovat zdroj]Nízký Jeseník se skládá se z geomorfologických podcelků Brantická vrchovina, Bruntálská vrchovina, Domašovská vrchovina, Oderské vrchy, Slunečná vrchovina, Stěbořická vrchovina, Vítkovská vrchovina a Tršická pahorkatina.
Hydrologie
[editovat | editovat zdroj]Nízký Jeseník protíná úmoří Černého moře a Baltského moře. V Oderských vrších pramení řeka Odra.
Chráněná území
[editovat | editovat zdroj]Do Nízkého Jeseníku zasahuje na Rýmařovsku CHKO Jeseníky do obcí Rýmařov, Dolní Moravice Horní Město.
Přírodní parky
[editovat | editovat zdroj]Galerie
[editovat | editovat zdroj]-
Mapa Nízkého Jeseníku
-
Pohled na Nízký Jeseník z hřebene Hrubého Jeseníku, v pozadí hřeben Beskyd
-
Lávové jeskyně Venušiny sopky u Meziny
-
Zřícenina hradu Vikštejn
-
Čertovy kazatelny, Oderské vrchy
-
Zaniklá vesnice Barnov
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Do nitra Askiburgionu. Bruntálský slovník naučný: encyklopedie Nízkého Jeseníku. Bruntál : Moravská expedice, 2004. ISBN 80-86511-18-9.
- HRADÍLEK, Zbyněk. Materiály ke květeně Nízkého Jeseníku a přilehlých území: floristický kurz ČSBS v Bruntále (1989). Olomouc : Sagittaria, 1999. ISBN 80-238-4872-0.
- JANOŠKA, Martin. Nízký Jeseník očima geologa. Olomouc : Univerzita Palackého, 2002
- VLACH, Jaroslav. Nízký Jeseník a Oderské vrchy. Praha : Olympia, 1968.
- VLACH, Jaroslav. Nízký Jeseník a přilehlé oblasti. Praha : STN, 1958.
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b DEMEK, Jaromír; MACKOVČIN, Peter, a kol. Zeměpisný lexikon ČR: Hory a nížiny. 2. vyd. Brno: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR, 2006. 582 s. ISBN 80-86064-99-9. Heslo Nízký Jeseník, s. 320.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Nízký Jeseník na Wikimedia Commons
Slovníkové heslo Nízký Jeseník ve Wikislovníku
- Nízky Jeseník
- Historická těžba břidlic na Moravě