Přádelna Karla Bienerta
Přádelna Karla Bienerta | |
---|---|
Areál továrny (2012) | |
Poloha | |
Adresa | Bílý Potok, |
Souřadnice | 50°52′27,12″ s. š., 15°13′6,24″ v. d. |
Další informace | |
Rejstříkové číslo památky | 104326 (Pk•MIS•Sez•Obr•WD) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Přádelna Karla Bienerta je bývalý průmyslový podnik v Bílém Potoce, obci na severu České republiky (ve Frýdlantském výběžku Libereckého kraje). Továrnu na výrobu příze nechal u soutoku Smědé s Hájeným potokem roku 1852 vybudovat Ignaz Lange. Zájezdní hostinec, jenž s továrnou sousedil, přestavěl na kanceláře a na byty pro nové zaměstnance. V roce 1860 koupili závod bratři Cordellovi.[1] Od nich ji roku 1882 odkoupil liberecký podnikatel Karl Bienert junior, v té době majitel společnosti Karl Bienert & Sohn.[2] Podle jiných zdrojů však ještě bratři Cordellovi roku 1884 v továrně vyměnili pohon z vodního kola na parní pocházející z kotle od společnosti Ringhoffer.[1]
Následně Bienert továrnu přestavěl podle plánů stavitele Josefa Niessera,[2] které zpracoval roku 1882.[3] Během roku 1902 proběhla modernizace zařízení továrny,[3] aby se v ní dala zpracovávat česaná a vigoňová příze.[2] Továrnu však postihl požár, který ji srovnal se zemí. K tomuto neštěstí mělo dojít během jara[1] roku 1903,[3] avšak dle jiných pramenů mělo hořet o přibližně deset let později, a sice v noci z 5. na 6. února 1913.[2] Příčinou požáru byla velká vznětlivost a výbušnost prachu ze spřádané bavlny a také nedostatečný systém protipožárního zabezpečení, který disponoval pouze kbelíky na vodu a pískem.[1] Neštěstí si vyžádalo životy pěti dělníků a na jejich počest je před továrnou vysazeno pět tújí.[4] Některé zdroje uvádějí, že se Bienert stal majitelem továrny až po tomto požáru.[1] Poté měl továrnu obnovit tak, že v roce 1907 již opět pracovala.[1] Dle ještě jiných zdrojů měl Bienert továrnu získat až v roce 1913.[4]
Roku 1913 proběhla výstavba nových továrních objektů, a to podle návrhu Heinricha Ziegera z června toho roku.[2][3][4] Ten navrhl čtyřpodlažní přádelnu o skeletové železobetonové konstrukci dvakrát osm polí (každé o rozměrech 4,08 na 7,15 metru).[3] Při její jižní stěně naplánoval turbínovou halu, na západní straně strojovnu s kotelnou a u severní stěny přádelny schodišťovou věž s vodní nádrží. V samostatných objektech se pak ještě nachází sklady (ty jsou situovány severně od přádelny) a trhárna, jež se nachází od přádelny východním směrem. Součástí nově budované továrny se stal parní kotel firmy Breitfeld–Daněk, jenž byl roku 1926 doplněn dvojicí Francisových turbín značky Voith.[3] Parní kotel některé prameny datují do roku 1907.[1][4]
Karlu Bienertovi patřil zdejší podnik až do třicátých let 20. století. Tehdy muselo vlivem hospodářské krize dojít k zastavení provozu.[1][3][4] Počínaje podzimem 1942 však v továrně pracovalo více než šedesát ruských a běloruských válečných zajatců. Když válka skončila, zdejší Němci v rámci odsunu odešli a na jejich místa přicházeli lidé z československého vnitrozemí. Na podnik byla uvalena národní správa.[1] Po roce 1948 se přádelna stala součástí národního podniku Fryba a posléze Bytex,[2][3] který zde vyráběl kobercovou přízi.[1] Mezi roky 1990 a 2001 působila v areálu továrny chrastavská[1] akciová společnost Mykana.[2][3][4] Ta se ale dostala do hospodářských obtíží, vyhlásila celozávodní dovolenou, během které byl na Mykanu vyhlášen konkurz.[4] Od roku 2002 je majitelem továrny Pavel Šercl, který v ní provozuje specializovanou dílnu, v níž provádí opravy historické techniky.[1][2][3] V areálu též majitel ve spolupráci s pražským Vojenským historickým ústavem zřídil Jizerskohorské technické muzeum, jež vystavuje letecké motory.[5]
Od 28. dubna 2011 je areál kulturní památkou České republiky.[6]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b c d e f g h i j k l HEINDORFER ML., Josef. Jizerské hory: Reportáž – Příběh staré továrny na přízi. Krkonoše – Jizerské hory [online]. Říjen 2004 [cit. 2014-01-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-01-04. ISSN 1214-9381.
- ↑ a b c d e f g h BERAN, Lukáš. Karl Bienert jun., odpadová přádelna [online]. Praha: Výzkumné centrum průmyslového dědictví FA ČVUT v Praze [cit. 2014-01-04]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g h i j BERAN, Lukáš; VALCHÁŘOVÁ, Vladislava. Industriál Libereckého kraje: technické stavby a průmyslová architektura. Praha: Výzkumné centrum průmyslového dědictví, 2007. 281 s. ISBN 978-80-01-03798-0. Heslo Karl Bienert, odpadová přádelna, s. 91.
- ↑ a b c d e f g VONKA, Martin. Přádelna Bílý Potok. Fabriky.cz [online]. Srpen 2008 [cit. 2014-01-04]. Dostupné online. ISSN 1804-9443.
- ↑ Šercl [online]. Bílý Potok: Šercl [cit. 2014-01-04]. Kapitola Jizerskohorské technické muzeum. Dostupné online.
- ↑ Ústřední seznam kulturních památek České republiky [online]. Praha: Národní památkový ústav [cit. 2014-01-04]. Identifikátor záznamu 630335261 : Přádelna firmy Karl Bienert jun.. Památkový katalog. Hledat dokumenty v Metainformačním systému NPÚ [1].
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Přádelna Karla Bienerta na Wikimedia Commons
- oficiální webová prezentace majitele továrny