Vilém Gabler
Vilém Gabler | |
---|---|
Vilém Gabler (1897) | |
Poslanec Českého zemského sněmu | |
Ve funkci: 1876 – 1881 | |
Poslanec Říšské rady | |
Ve funkci: 1880 – 1885 | |
Stranická příslušnost | |
Členství | Národní strana (staročeská) |
Narození | 14. března 1821 Stráž pod Ralskem |
Úmrtí | 27. února 1897 (ve věku 75 let) Královské Vinohrady |
Místo pohřbení | Olšanské hřbitovy |
Alma mater | Karlo-Ferdin. univ. Vídeňská univerzita |
Profese | pedagog, spisovatel, novinář, středoškolský učitel, publicista, politik, vychovatel, redaktor, dramatik, překladatel a lexikograf |
Commons | Vilém Gabler |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Vilém Gabler, též Wilhelm Gabler (14. března 1821 Stráž pod Ralskem[1] – 27. února 1897 Královské Vinohrady[2]), byl český pedagog, novinář, dramatik a politik staročeské strany, dlouholetý ředitel vyšší dívčí školy v Praze, poslanec Českého zemského sněmu a Říšské rady.
Život
[editovat | editovat zdroj]Narodil se ve Vartemberku (dnes Stráž pod Ralskem) v německy mluvící rodině. V letech 1833-1837 vystudoval gymnázium v Mladé Boleslavi, kde se naučil česky. Krátce působil jako vychovatel v rodině knížete Rohana. Od roku 1838 pokračoval studiem na pražské filozofické fakultě.[3] Zde roku 1843 získal titul doktora filozofie.[4] V Praze se spřátelil s Karlem Havlíčkem Borovským. Po dvacet let po získání vysokoškolského titulu působil s přestávkami jako soukromý vychovatel v bohatých rodinách v různých zemích. Roku 1846 podnikl studijní cestu do Francie, aby se seznámil s tamním školstvím a historickými prameny. Po návratu se stal vychovatelem u knížete Jana z Lobkovic. V letech 1846–50 byl redaktorem německého deníku Union.[3][4]
V revolučním roce 1848 sestavil jako jeden ze tří vybraných editorů petici Svatováclavského výboru císaři.[5] Psal také do České včely a do Národních novin, ale spolupráci ukončil v červnu 1849 pro politické neshody s šéfredaktorem Karlem Havlíčkem. Společně s J.Čejkou, K.J.Erbenem a V. B. Nebeským se pod vedením Františka Palackého pokoušeli vydat encyklopedii[6], ale vláda její publikaci nepovolila. V roce 1852 odjel do Srbska, kde byl dva roky v Bělehradě vychovatelem knížete Petra Karađorđeviće, odkud byl za sílícího rakousko-srbského politického napětí roku 1854 propuštěn. Odjel do Vídně, kde studoval na Vídeňské univerzitě. Odtud jako dopisovatel posílal příspěvky do řady českých novin a časopisů – Ost und West, Památky archeologické, Politik, Pokrok, Osvěta nebo Hlas národa.[3]
Roku 1863 mu pražská městská rada nabídla místo prvního ředitele nově zřizované Vyšší dívčí školy v Praze. Nejprve podnikl tříměsíční studijní cestu do Švýcarska a Německa. Po návratu vypracoval organizační statut a 1. října 1863 slavnostně zahajoval výuku.[7][8] Ve funkci zůstal do roku 1896, kdy na vlastní žádost odešel do důchodu.[3] Podle jiného zdroje vedl školu až do roku 1897.[4]
Od roku 1871 byl členem Královské české společnosti nauk.[4]
Byl aktivní i v politice. V roce 1877[7] (podle jiného zdroje roku 1876) nastoupil do Českého zemského sněmu a setrval v něm do roku 1881. Po volbách do Říšské rady roku 1879 získal i mandát v Říšské radě (celostátní zákonodárný sbor), kde reprezentoval kurii venkovských obcí, obvod Chrudim, Nasavrky, Hlinsko, Pardubice atd. Poslanecký slib složil 10. prosince 1880 a v parlamentu setrval do konce funkčního období, tedy do roku 1885.[7][9] Byl přítelem Františka Ladislava Riegra a členem Národní (staročeské) strany.[10]
Zemřel roku 1897 a byl pohřben na Olšanských hřbitovech.
Rodina
[editovat | editovat zdroj]Oženil se s Annou (*1830), dcerou státního účetního kontrolora Karla Becka z Prahy. Měli jedinou dceru Annu (*1865-1895)[11].
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Gabler během života napsal množství článků do časopisů. Vedle již zmiňovaných to byl od roku 1867 Světozor, kam přispěl například reportáží z cesty do Brixenu k domku Karla Havlíčka[12], cestopisem ze Srbska[13], a životopisem Františka Alexandra Zacha.[3][14] Publikoval také mluvnici francouzštiny a učebnici němčiny pro dívčí školu, kterou vedl.[4] K dalším samostatným pracím patří:
- Ze života generála Zacha (1892)
- Svobodní zednáři francouzští a němečtí (1893)
- Časové úvahy o revoluci francouzské (1894)[7]
Byl rovněž spolupracovníkem Riegrova Slovníku naučného.[7]
Odkaz
[editovat | editovat zdroj]- Ve své soukromé knihovně shromáždil několik tisíc knih, které odkázal Museu království českého.[3]
- Korespondence, rukopisy, tisky a výstřižky jsou uloženy v Gablerově osobním fondu v Památníku národního písmnictví v Praze[15].
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]Článek vznikl s využitím materiálů z Digitálního archivu časopisů ÚČL AV ČR, v. v. i. (http://archiv.ucl.cas.cz/).
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ Matriční záznam o úmrtí a pohřbu
- ↑ a b c d e f Ph. Dr. Vilém Gabler. Světozor. 3. 1897, roč. 31, čís. 17, s. 202. Dostupné online.
- ↑ a b c d e Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950. Bd. 1. Wien: [s.n.], 2003-2011. Dostupné online. ISBN 978-3-7001-3213-4. Kapitola Gabler, Wilhelm (1821-1897), Schriftsteller, s. 388. (německy)
- ↑ Urban, Otto: Česká společnost 1848-1918. Praha: Svoboda, 1982. S. 24. Dále jen: Česká společnost 1848-1918.
- ↑ Česká společnost 1848-1918. 125
- ↑ a b c d e Dr. Vilém Gabler. Zlatá Praha. 3. 1897, roč. 14, čís. 17, s. 203. Dostupné online.
- ↑ Více o této škole např.: Městská vyšší dívčí škola v Praze. Světozor. 7. 1867, roč. 1, čís. 2, s. 13–14. Dostupné online.
- ↑ Databáze stenografických protokolů a rejstříků Říšské rady z příslušných volebních období, http://alex.onb.ac.at/spa.htm.
- ↑ Lefaivrova nabídka, Panama a volby z r. 1889 [online]. econlib.cz [cit. 2013-04-30]. Dostupné online.
- ↑ Pobytová přihláška v Archivu hl. m. Prahy: [1]
- ↑ GABLER, Vilém. Do Brixenu. Světozor. 8. 1867, roč. 1, čís. 7, s. 65–66. Dostupné online.
- ↑ Vycházel na pokračování počínaje GABLER, Vilém. Cesta po Srbsku. Světozor. 1. 1868, roč. 2, čís. 1, s. 3. Dostupné online., dále viz obsah
- ↑ GABLER, Vilém. František Zach. Světozor. 8. 1867, roč. 1, čís. 7, s. 62. Dostupné online.
- ↑ viz [2] Archivováno 29. 7. 2020 na Wayback Machine.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Vladimír Forst a kolektiv: Lexikon české literatury I./1. A-G, Praha: Academia 1985, s.781.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Vilém Gabler na Wikimedia Commons
Autor Vilém Gabler ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Vilém Gabler
- Vilém Gabler v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- Rakousko-uherští politici české národnosti
- Poslanci rakouské Říšské rady
- Poslanci českého zemského sněmu
- Staročeši
- Čeští novináři
- Čeští encyklopedisté
- Čeští sběratelé umění
- Čeští středoškolští pedagogové
- Čeští ředitelé škol
- Absolventi Filozofické fakulty Univerzity Karlovy
- Absolventi Vídeňské univerzity
- Narození v roce 1821
- Narození 14. března
- Úmrtí v roce 1897
- Úmrtí 27. února
- Úmrtí v Praze
- Pohřbení na Olšanech
- Narození ve Stráži pod Ralskem