mandoliini
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]mandoliini (5)
- banjoa muistuttava kielisoitin, jossa on neljä kieliparia. Soitetaan plektralla
- eräänlainen tasoleikkuri, esimerkiksi vihannesten ja juuresten leikkaamiseen soveltuva keittiötyökalu
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈmɑndoˌliːni/
- tavutus: man‧do‧lii‧ni
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | mandoliini | mandoliinit |
genetiivi | mandoliinin | mandoliinien (mandoliinein) |
partitiivi | mandoliinia | mandoliineja |
akkusatiivi | mandoliini; mandoliinin |
mandoliinit |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | mandoliinissa | mandoliineissa |
elatiivi | mandoliinista | mandoliineista |
illatiivi | mandoliiniin | mandoliineihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | mandoliinilla | mandoliineilla |
ablatiivi | mandoliinilta | mandoliineilta |
allatiivi | mandoliinille | mandoliineille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | mandoliinina | mandoliineina |
translatiivi | mandoliiniksi | mandoliineiksi |
abessiivi | mandoliinitta | mandoliineitta |
instruktiivi | – | mandoliinein |
komitatiivi | – | mandoliineine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | mandoliini- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
[muokkaa]Käännökset
[muokkaa]Liittyvät sanat
[muokkaa]Synonyymit
[muokkaa]- (puhekielisiä) mantoliini, maniska, mankka
Aiheesta muualla
[muokkaa]- mandoliini Kielitoimiston sanakirjassa