monoliittinen
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]monoliittinen (38)
- yhdestä kappaleesta tai materiaalista valmistettu; yhdestä koostuva, jakamaton
- Paksun monoliittisen lasin ääneneristävyys on lasin massaan tai jäykkyyteen nähden varsin vaatimaton keski- ja suurilla taajuuksilla. (akustinenseura.fi)
- Perinteisessä ohjelmoinnissa kirjoitetaan yksi monoliittinen sovellus, joka hoitaa kaiken tarvittavan. (tivi.fi)
- Kirjan esipuheessa todetaan, että islam-kuva on ”usein absurdin monoliittinen”. (mtv.fi)
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈmonoˌliːt̪ːinen/
- tavutus: mo‧no‧liit‧ti‧nen
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | monoliittinen | monoliittiset |
genetiivi | monoliittisen | monoliittisten monoliittisien |
partitiivi | monoliittista | monoliittisia |
akkusatiivi | monoliittinen; monoliittisen |
monoliittiset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | monoliittisessa | monoliittisissa |
elatiivi | monoliittisesta | monoliittisista |
illatiivi | monoliittiseen | monoliittisiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | monoliittisella | monoliittisilla |
ablatiivi | monoliittiselta | monoliittisilta |
allatiivi | monoliittiselle | monoliittisille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | monoliittisena (monoliittisna) |
monoliittisina |
translatiivi | monoliittiseksi | monoliittisiksi |
abessiivi | monoliittisetta | monoliittisitta |
instruktiivi | – | monoliittisin |
komitatiivi | – | monoliittisine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | monoliittise- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
monoliittis- |
Käännökset
[muokkaa]1. yhdestä kappaleesta tai materiaalista valmistettu
|
|