notaari
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]notaari (6)
- (oikeustiede) eräiden, nykyisin yleensä lainoppineisuutta vaativien tehtävien nimike
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈnot̪ɑːri/
- tavutus: no‧taa‧ri
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | notaari | notaarit |
genetiivi | notaarin | notaarien notaareiden notaareitten |
partitiivi | notaaria | notaareita notaareja |
akkusatiivi | notaari; notaarin |
notaarit |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | notaarissa | notaareissa |
elatiivi | notaarista | notaareista |
illatiivi | notaariin | notaareihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | notaarilla | notaareilla |
ablatiivi | notaarilta | notaareilta |
allatiivi | notaarille | notaareille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | notaarina | notaareina |
translatiivi | notaariksi | notaareiksi |
abessiivi | notaaritta | notaareitta |
instruktiivi | – | notaarein |
komitatiivi | – | notaareine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | notaari- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |