kurikka
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- pyykinpesussa yms. käytetty lyömäpuu
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈkurikːɑ/
- tavutus: ku‧rik‧ka
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | kurikka | kurikat |
genetiivi | kurikan | kurikoiden kurikoitten kurikkojen (kurikkain) |
partitiivi | kurikkaa | kurikoita kurikkoja |
akkusatiivi | kurikka; kurikan |
kurikat |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | kurikassa | kurikoissa |
elatiivi | kurikasta | kurikoista |
illatiivi | kurikkaan | kurikkoihin kurikoihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | kurikalla | kurikoilla |
ablatiivi | kurikalta | kurikoilta |
allatiivi | kurikalle | kurikoille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | kurikkana | kurikkoina kurikoina |
translatiivi | kurikaksi | kurikoiksi |
abessiivi | kurikatta | kurikoitta |
instruktiivi | – | kurikoin |
komitatiivi | – | kurikoine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | kurika- | |
vahva vartalo | kurikka- | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]vanha indoeurooppalainen laina[2]
Käännökset
[muokkaa]1. pyykinpesussa yms. käytetty lyömäpuu
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- kurikka Kielitoimiston sanakirjassa
Karjala
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]kurikka
- puinen nuija
- kuhmu
- pakkohuutokauppa
- tila mäńi kurikkah - Tila pakkohuutokaupattiin.
Aiheesta muualla
[muokkaa]- kurikka Karjalan kielen verkkosanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kotimaisten kielten keskuksen Nykysuomen sanalista v. 1 (lataussivu): taivutustyyppi 14-A
- ↑ Hakulinen, Lauri: Suomen kielen rakenne ja kehitys, s. 347. Helsingin yliopiston suomen kielen laitos, 2000 (1978). ISBN 951-45-9221-2.