koroke
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- rakennettu tasanne, joka on ympäristöään korkeammalla
- puhujakoroke
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈkorokeˣ/
- tavutus: ko‧ro‧ke
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | koroke | korokkeet |
genetiivi | korokkeen | korokkeiden korokkeitten |
partitiivi | koroketta | korokkeita |
akkusatiivi | koroke; korokkeen |
korokkeet |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | korokkeessa | korokkeissa |
elatiivi | korokkeesta | korokkeista |
illatiivi | korokkeeseen | korokkeisiin korokkeihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | korokkeella | korokkeilla |
ablatiivi | korokkeelta | korokkeilta |
allatiivi | korokkeelle | korokkeille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | korokkeena | korokkeina |
translatiivi | korokkeeksi | korokkeiksi |
abessiivi | korokkeetta | korokkeitta |
instruktiivi | – | korokkein |
komitatiivi | – | korokkeine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | korokkee- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
koroket- |
Käännökset
[muokkaa]2. puhujakoroke
Ks. puhujakoroke |