liksa
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- (slangia) palkka
- Duunarit vaativat lisää liksaa.
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈliksɑ/
- tavutus: lik‧sa
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | liksa | liksat |
genetiivi | liksan | liksojen (liksain) |
partitiivi | liksaa | liksoja |
akkusatiivi | liksa; liksan |
liksat |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | liksassa | liksoissa |
elatiivi | liksasta | liksoista |
illatiivi | liksaan | liksoihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | liksalla | liksoilla |
ablatiivi | liksalta | liksoilta |
allatiivi | liksalle | liksoille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | liksana | liksoina |
translatiivi | liksaksi | liksoiksi |
abessiivi | liksatta | liksoitta |
instruktiivi | – | liksoin |
komitatiivi | – | liksoine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | liksa- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]Typistetty johdos ruotsin sanasta likvid ("maksu, käteinen").[2]
Aiheesta muualla
[muokkaa]- liksa Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kotimaisten kielten keskuksen Nykysuomen sanalista v. 1 (lataussivu): taivutustyyppi 9
- ↑ Forsberg, Ulla-Maija: Stadin slangin etymologinen sanakirja. Helsinki: Gaudeamus, 2021. ISBN 978-952-345-102-5.