päivänsankari
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]päivänsankari (6)
- henkilö, joka viettää syntymäpäiväänsä tai muuta merkkipäiväänsä puhumishetkellä
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | päivänsankari | päivänsankarit |
genetiivi | päivänsankarin | päivänsankarien päivänsankareiden päivänsankareitten |
partitiivi | päivänsankaria | päivänsankareita päivänsankareja |
akkusatiivi | päivänsankari; päivänsankarin |
päivänsankarit |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | päivänsankarissa | päivänsankareissa |
elatiivi | päivänsankarista | päivänsankareista |
illatiivi | päivänsankariin | päivänsankareihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | päivänsankarilla | päivänsankareilla |
ablatiivi | päivänsankarilta | päivänsankareilta |
allatiivi | päivänsankarille | päivänsankareille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | päivänsankarina | päivänsankareina |
translatiivi | päivänsankariksi | päivänsankareiksi |
abessiivi | päivänsankaritta | päivänsankareitta |
instruktiivi | – | päivänsankarein |
komitatiivi | – | päivänsankareine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | päivänsankari- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]yhdyssana sanoista päivä ja sankari
Käännökset
[muokkaa]1. henkilö, joka viettää syntymäpäiväänsä tai muuta merkkipäiväänsä puhumishetkellä
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- päivänsankari Kielitoimiston sanakirjassa