pysyvä
Suomi
[muokkaa]Adjektiivi
[muokkaa]pysyvä (10) (komparatiivi pysyvämpi, superlatiivi pysyvin) (taivutus[luo])
- sellainen, joka on muuttumaton, jatkuvasti olemassa oleva, stabiili
- Lähi-itään yritetään saada pysyvä rauha.
- pysyvä lumi
- Hetken huumaa vai pysyvämpi muutos?
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈpysyʋæ/
- tavutus: py‧sy‧vä
Etymologia
[muokkaa]- partisiippi verbistä pysyä
Käännökset
[muokkaa]1. sellainen, joka on muuttumaton, jatkuvasti olemassa oleva, stabiili
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Johdokset
[muokkaa]- adjektiivit: pysyväinen
- substantiivit: pysyvyys
Yhdyssanat
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]Verbi
[muokkaa]pysyvä
- (taivutusmuoto) aktiivin partisiipin preesens verbistä pysyä
Taivutus
Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | pysyvä | pysyvät |
genetiivi | pysyvän | pysyvien (pysyväin) |
partitiivi | pysyvää | pysyviä |
akkusatiivi | pysyvä; pysyvän | pysyvät |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | pysyvässä | pysyvissä |
elatiivi | pysyvästä | pysyvistä |
illatiivi | pysyvään | pysyviin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | pysyvällä | pysyvillä |
ablatiivi | pysyvältä | pysyviltä |
allatiivi | pysyvälle | pysyville |
muut sijamuodot | ||
essiivi | pysyvänä | pysyvinä |
translatiivi | pysyväksi | pysyviksi |
abessiivi | pysyvättä | pysyvittä |
instruktiivi | – | pysyvin |
komitatiivi | – | pysyvine |