piltti
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- (runollinen) pieni lapsi
- ensimmäisen vuoden yliopisto-opiskelija osassa Turun yliopiston tiedekuntia
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈpilt̪ːi/, [ˈpilt̪ːi]
- tavutus: pilt‧ti
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | piltti | piltit |
genetiivi | piltin | pilttien (pilttein) |
partitiivi | pilttiä | pilttejä |
akkusatiivi | piltti; piltin |
piltit |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | piltissä | pilteissä |
elatiivi | piltistä | pilteistä |
illatiivi | pilttiin | piltteihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | piltillä | pilteillä |
ablatiivi | piltiltä | pilteiltä |
allatiivi | piltille | pilteille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | pilttinä | piltteinä |
translatiivi | piltiksi | pilteiksi |
abessiivi | piltittä | pilteittä |
instruktiivi | – | piltein |
komitatiivi | – | piltteine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | pilti- | |
vahva vartalo | piltti- | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]Skandinaavinen laina. Vrt. nykyruotsin pilt ’pieni poika’. Sana esiintyy jo Agricolalla.[1]
Aiheesta muualla
[muokkaa]- piltti Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kirsti Aapala: Meidän lapset ja naapurin kakarat. Kielikello, 2018, nro 4. Artikkelin verkkoversio.