riiviö
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]riiviö (3)
- pahankurisesta kakarasta käytetty nimitys
- Tuo Tane on oikea riiviö, kuriton ja aina tekemässä ilkeyksiä.
- (vanhahtava) riivattu, demonien vallassa oleva
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈriːʋiø/
- tavutus: rii‧vi‧ö
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | riiviö | riiviöt |
genetiivi | riiviön | riiviöiden riiviöitten |
partitiivi | riiviötä | riiviöitä |
akkusatiivi | riiviö; riiviön |
riiviöt |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | riiviössä | riiviöissä |
elatiivi | riiviöstä | riiviöistä |
illatiivi | riiviöön | riiviöihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | riiviöllä | riiviöillä |
ablatiivi | riiviöltä | riiviöiltä |
allatiivi | riiviölle | riiviöille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | riiviönä | riiviöinä |
translatiivi | riiviöksi | riiviöiksi |
abessiivi | riiviöttä | riiviöittä |
instruktiivi | – | riiviöin |
komitatiivi | – | riiviöine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | riiviö- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
[muokkaa]1. vintiö
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- riiviö Kielitoimiston sanakirjassa