särkeminen
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]särkeminen (38)
- teonnimi verbistä särkeä
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | särkeminen | särkemiset |
genetiivi | särkemisen | särkemisten särkemisien |
partitiivi | särkemistä | särkemisiä |
akkusatiivi | särkeminen; särkemisen |
särkemiset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | särkemisessä | särkemisissä |
elatiivi | särkemisestä | särkemisistä |
illatiivi | särkemiseen | särkemisiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | särkemisellä | särkemisillä |
ablatiivi | särkemiseltä | särkemisiltä |
allatiivi | särkemiselle | särkemisille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | särkemisenä (särkemisnä) |
särkemisinä |
translatiivi | särkemiseksi | särkemisiksi |
abessiivi | särkemisettä | särkemisittä |
instruktiivi | – | särkemisin |
komitatiivi | – | särkemisine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | särkemise- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
särkemis- |