seka-
Suomi
[muokkaa]Prefiksi
[muokkaa]seka-
- sekoitettu; sekava; käytetään yhdyssanojen alkuosana.
- Parhaimmillaan pettuleipä oli sekaleipää.
Etymologia
[muokkaa]Sanavartalon alkuperä on tuntematon, mutta sillä tai sen taivutusmuodoilla on vastineita kaikissa itämerensuomalaisissa kielissä. Esim. seassa-sanaa vastaa viron seas, inkeroisen seas, karjalan sejassa, vatjan segaz ja liivin segās.[1]
Liittyvät sanat
[muokkaa]Johdokset
[muokkaa]- adjektiivit: sekainen, sekalainen, sekava
- adpositiot: seassa, seasta, sekaan
- verbit: sekaantua, sekoittaa, seota
Yhdyssanat
[muokkaa]seka-avioliitto, sekahaku, sekahedelmät, sekaiho, sekainfektio, sekajoukkue, sekakansa, sekakieli, sekakomissio, sekakoosteinen, sekakulttuuri, sekakuoro, sekakäyttäjä, sekaleipä, sekaluku, sekaluokka, sekamehu, sekamelska, sekametsä, sekamuoto, sekanelinpeli, sekapuusto, sekapäinen, sekaravinto, sekarengastus, sekarotuinen, sekasauna, sekasikiö, sekasorto, sekasotku, sekatalous, sekatavara, sekatyöläinen, sekatyömies, sekatyöntekijä, sekauinti, sekavihannekset, sekavilja
Anagrammit
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- seka- Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Häkkinen, Kaisa: Nykysuomen etymologinen sanakirja. Juva: WS Bookwell, 2004. ISBN 951-0-27108-X. Hakusana seka.