vanhapoika
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]vanhapoika
- (vanhahtava, joskus halventava) lapsuuden kodissa tai yksin asuva ikääntynyt mies, joka ei ole ikinä ollut naimisissa
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈʋɑnhɑˌpoi̯kɑ/
- tavutus: van‧ha‧poi‧ka
Etymologia
[muokkaa]yhdyssana sanoista vanha ja poika
Käännökset
[muokkaa]1. lapsuuden kodissa tai yksin asuva ikääntynyt mies, joka ei ole ikinä ollut naimisissa
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Yhdyssanat
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- vanhapoika Kielitoimiston sanakirjassa