Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1984
Itä-Yhdysvaltain Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. kesäkuuta 1984 Detroitin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut hallitseva maailmanmestari Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden toinen.
Aika-ajo
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Paalupaikan valloitti Nelson Piquet. Hän ajoi uuden epävirallisen rataennätyksen keskinopeudella 143,4 km/h. Toisen lähtöruudun sai MM-sarjaa johtava Alain Prost. Seuraavat lähtöruudut valloittivat Nigel Mansell ja Michele Alboreto. Keijo Rosberg starttasi lähtöruudusta 21. Kovasta yrityksestä huolimatta hän ei parempaa lähtöpaikkaa saanut, sillä auto ei kulkenut kovempaa.[1]
Kilpailu
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Detroitin Grand Prix -kilpailu keskeytyi kolariin heti ensimmäisessä kaarteessa. Yhteenajo tapahtui kun toisesta rivistä startannut Mansell yritti pujahtaa eturivistä startanneiden Piquet'n ja Prostin välistä johtoon. Piquet'n auton etupää nousi ilmaan ja auto liukui oikealle työntäen Alboreton auton radan vieressä olleen talon seinään. Piquet'n autosta irronnut etupyörä sinkoutui päin Sennan auton nokkaa. Prost selvisi kolarista, mutta moni muu ei niin tehnyt. Surerin auto iskeytyi Alboreton auton sivuun. Kukaan ei loukkaantunut kolarissa ja 40 minuutin kuluttua lähtö uusittiin. Moni kuljettaja joutui turvautumaan vara-autoonsa.[1]
Tulokset
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
---|---|---|---|---|---|---|---|
1 | 1 | Brabham-BMW | 63 | 1.55.41,842 | 1 | 9 | |
2 | 11 | Lotus-Renault | 63 | + 32,638 | 5 | 6 | |
3 | 2 | Brabham-BMW | 63 | + 1.26,528 | 23 | 4 | |
4 | 7 | McLaren-TAG | 63 | + 1.55,258 | 2 | 3 | |
5 | 5 | Williams-Honda | 62 | + 1 krs. | 19 | 2 | |
DSQ | 3 | Tyrrell-Ford | 63 | Hylättiin | 11 | ||
Kesk. | 27 | Ferrari | 49 | Moottori | 4 | ||
Kesk. | 6 | Williams-Honda | 47 | Turbo | 21 | ||
Kesk. | 16 | Renault | 40 | Vaihdelaatikko | 6 | ||
DSQ | 4 | Tyrrell-Ford | 33 | Hylättiin | 16 | ||
Kesk. | 15 | Renault | 33 | Voimansiirto | 9 | ||
Kesk. | 9 | RAM-Hart | 33 | Jarrut | 20 | ||
Kesk. | 8 | McLaren-TAG | 33 | Sähköt | 10 | ||
Kesk. | 12 | Lotus-Renault | 27 | Vaihdelaatikko | 3 | ||
Kesk. | 18 | Arrows-BMW | 27 | Moottori | 13 | ||
Kesk. | 26 | Ligier-Renault | 24 | Ylikuumeneminen | 12 | ||
Kesk. | 20 | Toleman-Hart | 23 | Kytkin | 17 | ||
Kesk. | 23 | Alfa Romeo | 21 | Moottori | 8 | ||
Kesk. | 19 | Toleman-Hart | 21 | Ulosajo | 7 | ||
Kesk. | 22 | Alfa Romeo | 20 | Ulosajo | 25 | ||
Kesk. | 25 | Ligier-Renault | 3 | Kolari (Ghinzani) | 18 | ||
Kesk. | 24 | Osella-Alfa Romeo | 3 | Kolari (Hesnault) | 26 | ||
Kesk. | 28 | Ferrari | 2 | Ulosajo | 15 | ||
Kesk. | 10 | RAM-Hart | 2 | Rengas | 24 | ||
Kesk. | 14 | ATS-BMW | 0 | Lähtökolari | 14 | ||
Kesk. | 17 | Arrows-BMW | 0 | Lähtökolari | 22 | ||
DNQ | 21 | Spirit-Ford |
Muuta
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Paalupaikka: Nelson Piquet – 1.40,980
- Nopein kierros: Derek Warwick – 1.46,221 (kierroksella 32)
- Lähtö uusittiin kolarin takia.
- Nelson Piquet saavutti 200 MM-pisteen rajan
- Teo Fabin ensimmäinen palkintosija
- Renault'n sadas Grand Prix
- Hondan 50:s Grand Prix
- BMW saavutti 100 MM-pisteen rajan
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ a b Helsingin Sanomat 25.6.1984
- ↑ The Official Formula 1 Website FIA. Viitattu 1. marraskuuta 2007. (englanniksi)
- ↑ Merkkipaalut F1-ruutu. Arkistoitu 18.1.2015. Viitattu 1. marraskuuta 2007.
1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
Radat | Watkins Glen International (1976–1980) Detroitin katurata (1982, 1984–1986) |