Nigerin väijytys 2017
Nigerin väijytys | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
| |||||||
Osapuolet | |||||||
Vahvuudet | |||||||
|
|||||||
Tappiot | |||||||
|
noin 21 kaatunutta |
Nigerin väijytys oli Nigerissä toimivan Isis-järjestön haaran toteuttama väijytys amerikkalaisia ja nigeriläisiä joukkoja vastaan 4. lokakuuta 2017 lähellä Tongo Tongon kylää Nigerin Malin vastaisella rajalla. Neljä amerikkalaista ja viisi nigeriläistä saivat surmansa. Surmansa saaneen La David T. Johnsonin ruumis löydettiin vasta kahden päivän jälkeen, mikä johti arvailuihin esimerkiksi hänen vangiksi jäämisestään. Myöhemmän selvityksen mukaan hän sai kuitenkin surmansa taistellessaan.
Amerikkalaisten tappiot Nigerin väijytyksessä olivat amerikkalaisten Afrikan sotilasoperaatioista suurimmat sitten Mogadishun taistelun vuonna 1993.
Tausta
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Alueella Nigerin länsiosissa Malin vastaisella rajalla toimii useita ääri-islamistisia järjestöjä, joilla on yhteyksiä al-Qaidaan ja Isis-järjestöön. Paikallista Isis-järjestön haaraa johtaa Adnan Abu Walid al-Sahraoui ja sillä oli vuonna 2017 Ranskan tiedustelupalvelun mukaan noin 40-60 ydinjäsentä, joiden lisäksi sillä on liittolaissuhteita muihin järjestöihin. Sahraoui oli vannonut uskollisuudenvalan Isis-järjestölle vuonna 2015 ja se oli ilmeisesti hyväksytty virallisesti lokakuussa 2016. Yhdysvalloilla oli vuonna 2017 noin 800 sotilasta Nigerissä. Niameyssä sijaitsee miehittämättömien lennokkien tukikohta ja toista tukikohtaa on rakennettu Agadeziin.[1]
Väijytys
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Puolustusministeriö tai muut viranomaiset eivät pitkään paljastaneet amerikkalaisjoukkojen operaation tarkoitusta.[2] Viikkoja tapahtumien jälkeen viranomaiset myönsivät operaation kohteena olleen Doundoun Cheffou, joka oli liitetty amerikkalaisen avustustyöntekijä Jeffery Woodken sieppaukseen Nigerissä vuonna 2016. Cheffou kuului Isis-järjestölle uskolliseen ryhmään ja amerikkalaiset olivat yllättäen paikantaneet hänen tekemänsä puhelun. Cheffou päätettiin yrittää vangita ja operaatiota varten perustettiin yksikkö helikoptereineen erikoisjoukkojen tukikohta Arlitissa. Väijytetty nigeriläis-amerikkalainen joukko oli tavanomaisella partiolla alueen kylissä, mutta erikoisjoukkojen operaation takia sen reittiä muutettiin kulkemaan suhteellisen turvalliselta alueelta syvemmälle vaarallisena pidetylle alueelle. Tarkoituksena oli, että partio voisi pysäyttää erikoisjoukkojen operaatiota mahdollisesti pakenevat asemiehet. Jossain vaiheessa erikoisjoukkojen iskusta luovuttiin kokonaan huonon sään tai teknisten ongelmien takia. Ilmeisesti tässä vaiheessa partiota päätettiin käyttää vihollisen tiedusteluun erikoisjoukkojen iskun sijaan.[3] 12 amerikkalaisen erikoisjoukkojen sotilaan ja 30 nigeriläisen sotilaan joukko väijytettiin 4. lokakuuta kello 23.40 lähellä Tongo Tongon kylää, jossa joukot olivat keskustelleet paikallisten kylänvanhimpien kanssa. Edellisenä yönä he olivat tuhonneet Sahraouin alikomentaja Djoundjoun Cheiffoun käyttämän leirin.[4] Amerikkalaisten sotilastahojen mukaan on mahdollista, että paikalliset kyläläiset tiedottivat väijytyksen toteuttaneille taistelijoille amerikkalaisten läsnäolosta.[2] Paikallisen kylänvanhimman katsottiin koettaneen viivytellä amerikkalaisia pyytämällä näiltä lääkkeitä amerikkalaisille samalla, kun kylästä huomattiin lähtevän väkeä moottoripyörillä. Nigerin viranomaisten mukaan kylänvanhin pidätettiin myöhemmin.[3]
Väijytyksen toteuttivat noin 50 asemiestä käsiasein, singoin ja kranaatinheittimin.[4] Itse väijytyspaikka sijaitsi vain hieman Tongo Tongon kylän ulkopuolella.[3] Joidenkin lähteiden mukaan väijyttivät antoivat osan amerikkalais-nigeriläisestä joukosta kulkea väijytysalueen läpi ja väijytys alkoi, kun noin puolet joukosta oli ohittanut alueen. Samat lähteet mainitsevat nigeriläisten paenneen ja amerikkalaisten jääneen taistelemaan yksin vihollista vastaan. Loukkuun jääneet amerikkalaiset pyysivät ilmatukea Ranskan ilmavoimilta, joiden Dassault Mirage 2000 -hävittäjät eivät kuitenkaan suostuneet tekemään iskuja huonon sään ja hankalan maaston takia, mikä vaikeutti liittolaisten ja vihollisten erottamista toisistaan.[4] Paikalle saapui myös amerikkalaisten miehittämätön lennokki, joka ei kuitenkaan säännösten takia saanut kantaa aseistusta Nigerissä. CNN:n haastatteleman nigeriläissotilaan mukaan vihollinen sytytti ympäröivän pensaikkomaaston palamaan.[5] Kaksi tuntia yhteenoton alkamisen jälkeen paikalle saapui ranskalainen helikopteri ja erikoisjoukkojen sotilaita Malista, jolloin hyökkääjät viimein vetäytyivät. Ranskalaisjoukot etsivät lähimaaston ja evakuoivat henkiinjääneet.[4]
Seuraukset
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Väijytyksen aikana kuoli neljä amerikkalaissotilasta ja viisi nigeriläistä.[4][6] Väijytys oli suurin amerikkalaisjoukkojen Afrikassa kärsimä tappio sitten Black Hawk-helikopterin alasampumisen jälkeen Mogadishun taistelun aikana Somaliassa vuonna 1993.[6] Joidenkin lähteiden mukaan vähintään 21 Isisin jäsentä sai surmansa.[7] Surmansa saaneet amerikkalaissotilaat olivat Bryan C. Black, Jeremiah W. Johnson, Dustin M. Wright ja La David Johnson.[2] Joukkoja evakuoitaessa kuolleiden ruumiit jätettiin taistelukentälle ja niistä kolme löydettiin vasta usean tunnin jälkeen. La David T. Johnsonin ruumis löydettiin vasta kahden päivän jälkeen.[8] Kun uutinen väijytyksestä levisi julkisuuteen Johnsonin tilanteesta ei uutisoitu heti, koska arveltiin olevan mahdollista että hän oli selviytynyt ja piilotellut maastossa. Jotkin tahot epäilivät hänen saattaneen päätyä myös vangiksi. Ruumiin löytymisen jälkeen tehdyn selvityksen mukaan hän oli saanut 18 osumaa vihollisen kivääreistä ja konekivääreistä. Viranomaisten mukaan merkit taistelupaikalla viittasivat Johnsonin taistelleen kuolemaansa saakka.[2]
Yhdysvaltain puolustusministeriön virallinen kanta oli pitkään, että yhtään surmansa saneista amerikkalaissotilasta ei jätetty taakse vaan amerikkalaiset ja nigeriläiset joukot olivat saapuneet etsimään heitä välittömästi. Myöhemmin Isis luovutti Mauritanialaiselle uutistoimistolle Jeremiah Johnsonin kypäräkameran kuvaamaa videota, jolla näkyy kolmen amerikkalaisen surma tulitaistelussa. Isis-järjestön asemiehet valokuvasivat vähintään kahden sotilaan ruumiit ja anastivat heidän varustuksensa. Amerikkalaissotilaiden ruumiit olivat näin ainakin väliaikaisesti järjestön taistelijoiden käsissä.[3] Yhdysvaltain puolustusministeriön tuhansia sivuja käsittänyt selvitys tapahtumista ei osoittanut yhtä selvää syytä tapahtumille ja suuri osa selvityksestä määrättiin salattavaksi.[6]
Donald Trump esitti surunvalittelunsa Johnsonin leskelle Myeshia Johnsonille puhelimen välityksellä. Myeshia Johnson arvosteli sittemmin Trumpin surunvalittelun sävyä. Puhelusta uutisoitiin laajalti, mutta Trump itse kiisti itse puhelun olleen epäkunnioittava.[9]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ Dionne Seacey ja Eric Schmitt: In Niger, Where U.S. Troops Died, a Lawless and Shifting Landscape The New York Times. Viitattu 3.1.2018. (englanniksi)
- ↑ a b c d Lolita C. Baldor: APNewsBreak: US soldier fought to end after ambush in Niger AP news. Associated Press. Viitattu 3.1.2018. (englanniksi)
- ↑ a b c d Rukmini Callimachi, Helene Cooper, Eric Schmitt, Alan Blinder and Thomas Gibbons-Neff: ‘An Endless War’: Why 4 U.S. Soldiers Died in a Remote African Desert The New York Times. Viitattu 18.2.2018. (englanniksi)
- ↑ a b c d e Jason Burke: US special forces 'fought Niger ambush alone after local troops fled' The Guardian. Viitattu 3.1.2018. (englanniksi)
- ↑ Arwa Damon: Outnumbered and outgunned, US troops got separated in Niger ambush CNN. Viitattu 3.1.2018. (englanniksi)
- ↑ a b c Alastair Leithead: US Niger ambush: How raft of failures ended in death BBC News. BBC. Viitattu 11.5.2018. (englanniksi)
- ↑ Kirit Radia ja Elizabeth McLaughlin: New details from Niger ambush: when US troops sensed something wrong ABC News. Viitattu 4.1.2018. (englanniksi)
- ↑ Thomas Gibbons-Neff ja Eric Schmitt: U.S. Soldiers Were Separated From Unit in Niger Ambush, Officials Say The New York Times. Viitattu 3.1.2018. (englanniksi)
- ↑ Myeshia Johnson: Soldier's widow says Trump made me cry BBC News. BBC. Viitattu 3.1.2018. (englanniksi)