מתוך ויקימילון, מיזם רב לשוני ליצירת מילון חופשי שיתופי.
ניתוח דקדוקי
|
כתיב מלא |
בן
|
הגייה* |
ben
|
חלק דיבר |
שם־עצם
|
מין |
זכר
|
שורש |
ב־נ־י/ה
|
דרך תצורה |
|
נטיות |
ר׳ בָּנִים; בֶּן־ (בצירופים מסוימים: בִּן־), ר׳ בְּנֵי־; כ׳ בְּנוֹ, בִּנְךָ, בְּנֵךְ
|
אין לבלבל ערך זה עם הערך בין.
- צאצא ממין זכר.
- ”וַיֵּדַע אָדָם עוֹד, אֶת-אִשְׁתּוֹ, וַתֵּלֶד בֵּן, וַתִּקְרָא אֶת-שְׁמוֹ שֵׁת“ (בראשית ד, פסוק כה))
- המיילדת אמרה להורים: "ברכותי!! נולד לכם בן."
- זכר האדם, עפ"ר בצעירותו.
- "המדריכים הפרידו בין הבנים והבנות."
- ניתן ל־
- אדם המגיע לגיל מסוים.
- ”וַיֹּאמֶר אֲלֵהֶם, בֶּן־מֵאָה וְעֶשְׂרִים שָׁנָה אָנֹכִי הַיּוֹם"“ (דברים לא, פסוק ב)
- שם פרטי לזכר
- ”וְעִמָּהֶם אֲחֵיהֶם הַמִּשְׁנִים זְכַרְיָהוּ בֵּן וְיַעֲזִיאֵל וּשְׁמִירָמוֹת וִיחִיאֵל וְעֻנִּי אֱלִיאָב וּבְנָיָהוּ וּמַעֲשֵׂיָהוּ וּמַתִּתְיָהוּ וֶאֱלִיפְלֵהוּ וּמִקְנֵיָהוּ וְעֹבֵד אֱדֹם וִיעִיאֵל הַשֹּׁעֲרִים“ (דברי הימים א׳ טו, פסוק יח)
- אכדית: bīnu; אוגריתית: bn; ערבית: إِبْن (ibn').
(1,2)
- לשון המקרא הֵבִין, תָּפַשׂ בְּדַעְתּוֹ.
- ”זְכֹר יְמוֹת עוֹלָם, בִּינוּ שְׁנוֹת דּוֹר וָדוֹר“ (דברים לב, פסוק ז)
- ”בִּשְׁנַת אַחַת לְמָלְכוֹ, אֲנִי דָּנִיֵּאל, בִּינֹתִי בַּסְּפָרִים: מִסְפַּר הַשָּׁנִים, אֲשֶׁר הָיָה דְבַר יְהוָה אֶל יִרְמְיָה הַנָּבִיא...“ (דניאל ט, פסוק ב)
- ”וּכְסִיל יְיַסֵּר אָב בְּפִיהוּ וְיָדָיו/ לָבִין מְעַט יֹשֶׁר לְחַיָּיו וְלֹא בָן“ (דֹּב יַעֲמֹד, מאת שמואל הנגיד, בפרויקט בן יהודה)
השורש בין
|
השורש ב־י־ן הוא שורש מגזרת נע"ו/י.
ב־י־ן
|
עבר
|
הווה/בינוני
|
עתיד
|
ציווי
|
שם הפועל
|
קַל
|
בָּן
|
בָּן
|
יָבִין
|
בִּין
|
לָבִין
|
נִפְעַל
|
נָבוֹן
|
נָבוֹן
|
יִבּוֹן
|
הִבּוֹן
|
לְהִבּוֹן
|
הִפְעִיל
|
הֵבִין
|
מֵבִין
|
יָבִין
|
הָבֵן
|
לְהָבִין
|
הֻפְעַל
|
הוּבַן
|
מוּבָן
|
יוּבַן
|
-אין-
|
-אין-
|
פִּעֵל
|
בּוֹנֵן
|
מְבוֹנֵן
|
יְבוֹנֵן
|
בּוֹנֵן
|
לְבוֹנֵן
|
פֻּעַל
|
-אַיִן-
|
-אַיִן-
|
-אַיִן-
|
-אין-
|
-אין-
|
הִתְפַּעֵל
|
הִתְבּוֹנֵן
|
מִתְבּוֹנֵן
|
יִתְבּוֹנֵן
|
הִתְבּוֹנֵן
|
לְהִתְבּוֹנֵן
|
- בצורת הֶעבר של בניין קל, מופיעה הטיה עם תנועה חוצצת: ”בִּשְׁנַת אַחַת לְמָלְכוֹ, אֲנִי דָּנִיֵּאל, בִּינֹתִי בַּסְּפָרִים...“ (דניאל ט, פסוק ב). אולם האקדמיה ללשון העברית פסלה הטיה זו, שורש זה ושורשי ע"וי יוטו בלא תנועה חוצצת בזמן העבר; בָּנוּ, בַּנְתִּי, בַּנְתְּ וכו'...
כללי האקדמיה בהטיית פעלים שונים מהגזרות ע"ע וע"וי
| |
|