מתוך ויקימילון, מיזם רב לשוני ליצירת מילון חופשי שיתופי.
גְּרוּטָאָה (צורה תקנית: גְּרוּטָה)
[עריכה]
ניתוח דקדוקי
|
כתיב מלא |
גרוטאה
|
הגייה* |
gruta'a
|
חלק דיבר |
שם־עצם
|
מין |
נקבה
|
שורש |
ג־ר־ט
|
דרך תצורה |
|
נטיות |
ר׳ גְּרוּטָאוֹת
|
- עברית חדשה שבר כלי, דבר שיצא מכלל שימוש.
- ”[...] כשהיה מושך בסיוע של פראדיל את עגלתו טעונה לבנים, גרוטאות ושברי ברזל וכיוצא בהם פכין ומסמרות מוצלים מאש.“ (חיי שלמה, מאת מנדלי מוכר ספרים, 1910, באתר מאגרים)
- ”[...] פתח אותו והויא מחללו העמוק כל מיני גרוטאות, שברי כלים, מטליות, צלוחיות של זכוכית וחרס [...].“ (ג'ומעה אלאהבל, מאת יצחק שמי, 1937, באתר מאגרים)
- את המכונית שעברה תאונת דרכים קשה מסרתי למגרש גרוטאות.
- שיבוש לשוני שמקורו בגזירה שגויה מצורת הריבוי של "גרוטה" – גרוטאות, הנזכרת בתלמוד הבבלי, למשל: "איכא דאמרי: ביקש רבי לעשות בגרוטאות כן, ולא הניחו רבי ישמעאל ברבי יוסי." (בבא מציעא עג א).[1]
- רש"י על בבא מציעא עג א: "מהו לעשות בגרוטאות כן" - בשאר פרגמטיא כגון שברי זהב וכסף ושאר מיני מתכות [...].
- ↑ חיים איזק, "אות מיותרת", "דבר", 16 בנובמבר 1972.