מתוך ויקימילון, מיזם רב לשוני ליצירת מילון חופשי שיתופי.
ניתוח דקדוקי
|
כתיב מלא |
סבלנות
|
הגייה* |
savlanut
|
חלק דיבר |
שם־עצם
|
מין |
נקבה
|
שורש |
ס־ב־ל
|
דרך תצורה |
סבלן + ־וּת
|
נטיות |
כ׳ סַבְלָנוּתִי
|
- לשון ימי הביניים יכולת של העברה על המידות ומחילה
- כי אשמתם בראשיהם ומנהיגיהם שאין טורחים ללמדם סבלנות והסתפק בהכרחי ולבלתי בקש מותרות (אלשיך במדבר פרק יא)
- תכונה של שליטה ברצונות, שקיומה נותן יכולת המתנה או איפוק או התמדה.
- "אֵין לָךְ מָה לִדְאֹג, פָּגָז מָתוֹק / סַבְלָנוּת, יַלְדֹּנֶת / בֶּאֱמֶת שֶׁאֵין סִבָּה לִדְאֹג." (אֵין לָךְ מָה לִדְאֹג, מאת תלמה אליגון רוז)
- כאשר פקעה סבלנותו של המלצר הוא החליט להתפטר.