אברהם מוריץ רומנו
הרב אברהם רומנו | |
לידה |
1894 ביילינה, |
---|---|
נרצח |
1943 (בגיל 49 בערך) טרבלינקה, גנרלגוברנמן |
מקום פעילות | ביילינה, דוברובניק, ביטולה |
תקופת הפעילות |
1919–1943 (כ־24 שנים) |
השתייכות |
יהדות אורתודוקסית |
בני דורו | מרדכי צבי אורבך, שלום פרייברגר, מוריץ לוי, משה פרנקפורטר, שמעון אונגר |
הרב אברהם מוריץ בן משה רומנו (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: Avraham Moric Romano; 1894 ביילינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – סוף מרץ 1943, מחנה ההשמדה טרבלינקה) היה הרב הראשי האחרון ליהודי ביטולה וכיהן בתפקידו מ-1931 ועד לתקופת השואה.
קורות חייו
[עריכת קוד מקור | עריכה]אברהם רומנו נולד בביילינה במשפחה בת 7 נפשות. אחיו סלומון ושלוש אחיותיו: בלאנקה, מטילדה ואסתר. למד בישיבה בסרייבו ובה הוסמך לרבנות. אחיינו של אברהם רומנו, אשר כיהן ברבנות בסרייבו טרם מלחמת העולם הראשונה. הוא נישא ללאה לבית לוי (1898 סרייבו – 1942 סמדרבו) ולזוג נולדו שני בנים אברהם ב-1919 ומוריץ ב-1921.
בין 1919–1923 כיהן כרב בקהילת ביילינה.[1] בהמשך ועד 1931, כיהן בקהילת דוברובניק.
ב-1931 התמנה לרב הראשי ליהודי ביטולה. בעת שמונה נתונה הייתה קהילת ביטולה במצב כלכלי וחברתי קשה. מ-1928 לא כיהן רב ראשי בקהילה והייתה הגירת פנים משמעותית מהעיר לקהילות מבוססות יותר. הרב פעל בקרב יהדות יוגוסלביה במטרה לעזור לקהילה ולשקמה.[2][3] הוא פרסם מספר מאמרים על הקהילה בעיתונות היהודית בכללם בעיתון " Jevrejskom glasu" (בסרבו-קרואטית: הקול היהודי). בהמשך, ערכו ליאון קמחי ראש הקהילה והרב רומנו מסע בקרב הקהילות היהודיות במטרה לעורר את הנהגת יהדות יוגוסלביה לנקוט בצעדים מידיים כדי לחלץ את הקהילה ממצוקתה. עוד פעל לעודד את צעירי הקהילה לעלות לארץ ישראל. ב-1939 ביקר בארץ ישראל לבחינת חלופות עלייה ליהודי ביטולה.[4]
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה תקפה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. רעייתו של הרב רומנו נפצעה בהפצצה של מטוסים איטלקיים על ביטולה ונשלחה לסמדרבו להחלמה. שם, בראשית 1942 הוצאה להורג ביחד עם נשות הקהילה. לאחר כיבוש יוגוסלביה נמסר אזור ביטולה לחזקת ממלכת בולגריה. ב-11 במרץ 1943 ביצעו הבולגרים אקציה במקדוניה ועצרו את יהודי החבל ובכללם בני קהילת ביטולה ועימם הרב אברהם רומנו. העצורים נכלאו בשטח מפעל הטבק "מונופול" אשר בסקופיה וממנו שולחו עד סוף מרץ ברכבות ישירות למחנה טרבלינקה.[5] הרב אברהם רומנו נרצח ביחד עם קהילתו בטרבלינקה.
בנו, מוריץ רומנו ניצל מהשואה משום שגורש לשטחי בולגריה ונכלא בווארנה. לאחר המלחמה הפך לאיש ציבור וחבר פרלמנט ביוגוסלביה. כיהן כשגריר יוגוסלביה בצ'ילה. נכדתו, ברטה רומנו ניקוליץ' כיהנה כיושבת ראש הקהילה היהודית בסקופיה (2014–2022).
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- * ריאיון עם מוריץ רומנו, באתר מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה
(במקדונית)
- אברהם רומנו - דף עד, באתר יד ושם
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ הקהילה היהודית בביילינה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 41.
- ^ הקהילה היהודית בביטולה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 48.
- ^ הקהילה היהודית במונאסטיר, באתר יד ושם.
- ^ אורח מיוגוסלביה-הרב רומאנו ממונסטיר, הַבֹּקֶר, 22 באוגוסט 1939.
- ^ ג'ני לבל, שואת יהודי יוגוסלאביה - הקהילות במאקדוניה, פירוט וחבל קוסובו, פעמים, 27, תשמ"ו 1986, עמוד 62–75. החוברת שהוקדשה לנושא יהדות ספרד והמזרח בתקופת השואה, באתר מה-יא"ה.