מיכאיל מרטיניוק
לידה |
21 בנובמבר 1894 האימפריה האוסטרו-הונגרית |
---|---|
פטירה |
8 ביולי 1971 (בגיל 76) |
מדינה |
אוקראינה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית |
מקצוע |
מורה |
מידע חסיד אומות העולם | |
פרסים והוקרה |
חסיד אומות העולם (26 באפריל 2006) |
קישורים חיצוניים | |
יד ושם | מיכאיל מרטיניוק |
מיכאיל מרטיניוק (באוקראינית: Михаил Мартиньюк; 11 בנובמבר 1894 – 8 ביולי 1971) היה מורה וחסיד אומות העולם אוקראיני, שהציל יהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה.[1]
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
[עריכת קוד מקור | עריכה]לאחר רצח הוריהן, מוישה וחיקה טאפט, ואחותן הקטנה הונא, נותרו רוזה וציליה טאפט לבד בגטו טרנובקה, מחוז דזולין, נפת ויניצה. הן שרדו אקציה גדולה ראשונה שהתקיימה ב-27 במאי 1942, ואף על פי שהגטו המשיך את קיומו, החליטו רוזה וציליה לנסות את מזלן ולהגיע לשטח טרנסניסטריה שבה, על פי השמועות, חיו יהודים תחת פיקוח רומני בגטאות ולא הוצאו להורג. ערב החיסול הסופי של גטו טרנובקה, במרץ 1943, הוזהרו רוזה וציליה על ידי המורה שלהן למתמטיקה לשעבר, מיכאיל מרטיניוק. ביוזמתו הציע להם מקום מסתור ווכן עזרה בחציית הגבול לטרנסניסטריה. הן שהו יומיים בביתו של מיכאיל בכפר ברזובקה. מיכאיל הסיע אותן בעגלתו לכפר טירלובקה, השוכן על גדת נהר הבאג. בלילה חצו רוזה וציליה את הנהר ומצאו את עצמן בשטח שבשליטת רומניה. באותו היום הן הגיעו לגטו ברשד, ושהו שם עד לבואו של הצבא האדום במרץ 1944. למרות התנאים הקשים הן הצליחו לשרוד.[2]
לאחר המלחמה
[עריכת קוד מקור | עריכה]לאחר השחרור, רוזה וציליה לא רצו לחזור לעיר הולדתן טרנובקה. הן לא היו מוכנות לשהות במקום שבו נרצחו יקיריהן. הן המשיכו לקיים קשרים אחרי המלחמה עם מיכאיל וכן עם דומקה שיקטוב ועם מריה סווישצ'נקוב שעזרו להן להנצל בתקופת השואה. בשנות ה-90 היגרו שתיהן לארצות הברית. מיכאל מרטיניוק נפטר 8 ביולי 1971.[1]
הכרה והנצחה
[עריכת קוד מקור | עריכה]ב-26 באפריל 2006 הכיר יד ושם במיכאיל מרטיניוק כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בקייב, אוקראינה ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.[1]
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ 1 2 3 מיכאיל מרטיניוק, The Righteous Among the Nations Database, יד ושם
- ^ תיק מס' M.31.2/10797, עמ' 2–3, ארכיון יד ושם