נילי מרגלית
מרגלית, 2024 | |
לידה |
1983 (בת 41 בערך) |
---|---|
מדינה |
ישראל |
נילי מרגלית (נולדה ב-1983) היא אחות בבית החולים סורוקה תושבת קיבוץ ניר עוז, שנחטפה עם עשרות מתושבי קיבוצה במהלך הטבח בניר עוז, במהלכו גם אביה נרצח, במסגרת מתקפת הפתע על ישראל, ב-7 באוקטובר 2023 בבוקר. בשהותה בשבי החמאס עד לשחרורה כעבור 55 ימים, בעסקת השבויים, טיפלה נילי בחבריה החטופים במקצועיות ובמסירות, תוך סיכון חייה. התנהלותה של מרגלית בשבי החמאס עזרה להציל את חייהם של שבויים ששהו עמה בשבי.[1]
ביוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]נילי מרגלית היא אחות במקצועה בעלת תואר ראשון בסיעוד, ותואר שני במנהל מערכות בריאות.[2] בשנת 2011 סיימה בהצטיינות לימודי תואר ראשון בסיעוד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לאחר מכן עברה לתל אביב לעבוד במחלקת כירורגית ילדים באיכילוב. בהמשך חזרה לקיבוץ ניר עוז והחלה לעבוד כאחות במחלקת מיון ילדים בבית החולים סורוקה בבאר שבע. במקביל למדה את לימודי התואר השני[3].
בנוסף לעבודתה בסורוקה נילי גם מדריכה קלינית וכירוגית בבית הספר למקצועות הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון ומעבירה הרצאות בבית הספר לסיעוד[4].
במסגרת מתקפת הפתע על ישראל, ב-7 באוקטובר 2023 בבוקר, היא נחטפה על ידי אזרחים עזתים מביתה בקיבוץ ניר עוז, שם גרה עם כלבה נצ'י. כשהמחבלים הגיעו לקיבוץ היא הסתגרה עם הכלב בממ"ד, וכשהם פרצו את הדלת היא דאגה שיברח החוצה. הבית נשרף כליל, במשך שבועות היא הוגדרה כנעדרת, עד שיוכבד ליפשיץ, אחת מהחטופות ששוחררה משבי החמאס, סיפרה שנילי בחיים ומטפלת בפצועים שנחטפו. אביה של נילי, אליהו, נרצח. היא שוחררה מהשבי כחלק מעסקת שבויים עם חמאס ב-30 בנובמבר 2023, בפעימה השביעית. נציגת הצלב האדום שקיבלה את פניה אמרה לה שנצ'י שרד, כי אמרו לה שזה מה שנילי תרצה לשמוע.[5][6]
פועלה בשבי
[עריכת קוד מקור | עריכה]במהלך תקופת השבי, במנהרות החמאס, לשם נלקחה עם שאר החטופים, הזדהתה נילי בפני השובים כאחות בבית החולים סורוקה וטיפלה בחטופים במקצועיות ובמסירות, בעיקר בקשישים שבהם.[1] היא דאגה לרישום קפדני של תרופותיהם, הקפידה לתת להם את המינונים הנכונים בהתאם למה ששוביה הואילו לתת לה, נתנה אינפוזית נוזלים במידת הצורך,[7] וכאשר נתנו לה מד לחץ דם, רשמה את המדידות מדי יום והשתמשה במדידות האלה כדי להראות לשובים כמה זה דחוף שיגיעו התרופות וכך האיצה בשוביה לספק תרופות חיוניות, באיום שללא התרופות החטופים עלולים למות במשמרתם.[8]
נילי טיפלה במגוון רחב של מחלות וחבלות, תוך שימוש בידע המקצועי שלה וביצירתיות שלה. לדוגמה, כאשר אחת החטופות, תמי מצגר, נפצעה באופנוע, נילי נתנה לה אנטיביוטיקה, אך הפצעים לא השתפרו. נילי נזכרה שיש בארון דבש, והחליטה לנסות חבישה עם דבש. החבישה עבדה, והפצעים של תמי החלו להחלים.[5]
במשך כ-50 ימים ולילות טיפלה בחבריה ועשתה כל שביכולתה לעזור להם ולשפר את מצבם, בין השאר במתן טבליות קלונקס כעזר לשינה.[4] השבי במנהרות הסגורות, הניתוק המוחלט מאור יום ומידיעת המתרחש בארץ היה קשה מנשוא והקשישים, כל אחד ומצבו הרפואי ודאגותיו למשפחה ולחברים, מצאו מעט עידוד וחיזוק בטיפולה המסור. נילי לא חששה להתעמת עם שוביה ואף לפנות אל בכירי החמאס שעברו במנהרות בדרישה לשיפור מצב החטופים. פנייה זו הרגיזה את שוביה, שראו בכך עקיפת סמכות והענישו את המסורים להשגחתם בצמצום שעות תאורה ואוורור.
הרגע הקשה ביותר בתקופת השבי של נילי התרחש לדבריה ממש לפני שחרורה, כשאנשי החמאס טענו בפני ירדן ביבס, אחד החטופים ששהה איתה, כי אשתו שירי וילדיו אינם בחיים.[9]
לאחר חזרתה מהשבי
[עריכת קוד מקור | עריכה]לאחר שחזרה מהשבי החלה מרגלית להיות פעילה הן למען שחרור החטופים והן למען הכנסת תרופות לחטופים. מרגלית נפגשה בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס עם בכירי חברות אמריקאיות, בהם מנכ"ל פייזר אלברט בורלא, ושיתפה אותם בצרכים הרפואיים של החטופים.[10] כמו כן נפגשה ב-18 בינואר 2024 באותו הפורום גם עם מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש.[11]
ב-16 באפריל 2024 הייתה אחת מ-30 אחים ואחיות שקיבלו אות הוקרה מטעם נשיא המדינה יצחק הרצוג ושר הבריאות אוריאל בוסו על פועלם להצלת חיים מתחילת מלחמת חרבות ברזל.[12]
בחודש מאי 2024 קיבלה את אות נשיא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, כהערכה לפועלה.[13]
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- בן שני תומר ממיה, עדותה של נילי מרגלית מהשבי, האחות מניר עוז: "אמרתי תנו לי את הדף, אעשה רשימת תרופות", באתר מאקו, 5 בינואר 2024
- האחות מניר עוז שהפכה לרופאה בשבי: "כשנגמרה האנטיביוטיקה, חבשתי אותם עם דבש" באתר הידברות, 7 בינואר 2024
- נילי מרגלית, האחות שנחטפה וטיפלה בפצועים בשבי חמאס, חוזרת הביתה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 בנובמבר 2023
"האחות של כולנו": חברותיה של נילי גילו שהיא בחיים בזכות החטופה ששוחררה, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 04:51)
- ניר אלון, מעוררת השראה האחות מסורוקה שגם בשבי ממשיכה לטפל בפצועים, באתר באר שבע נט, 11 בדצמבר 2023
- התרגשות בבית החולים: האחות שנחטפה חזרה מהשבי, באתר "סרוגים", 1 בדצמבר 2023
- אחות מיון ילדים ב"סורוקה" שוחררה משבי החמאס | דוקטורס אונלי Doctors Only, באתר דוקטורס אונלי Doctors Only, 3 בדצמבר 2023
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ 1 2
האחות הרפואית שהמשיכה לסייע למטופלים - גם בזמן שהותה בשבי, סרטון בערוץ "חדשות 13", באתר יוטיוב (אורך: 03:13)
- ^ נילי מרגלית שבה הביתה | חמל, באתר hamal.co.il
- ^ משמרת לילה - פרק מלחמה - פודקאסט לכבוד נילי מרגלית, באתר Spreaker (באנגלית)
- ^ 1 2 תומר ממיה בן שני, עדותה של נילי מרגלית מהשבי, האחות מניר עוז: "אמרתי תנו לי את הדף, אעשה רשימת תרופות", באתר מאקו, 5 בינואר 2024
- ^ 1 2 תומר ממיה בן שני, עדותה של נילי מרגלית מהשבי, האחות מניר עוז: "אמרתי תנו לי את הדף, אעשה רשימת תרופות", באתר מאקו, 5 בינואר 2024
- ^ נילי מרגלית, האחות שנחטפה וטיפלה בפצועים בשבי חמאס, חוזרת הביתה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 בנובמבר 2023
- ^ האחות מניר עוז שהפכה לרופאה בשבי: "כשנגמרה האנטיביוטיקה, חבשתי אותם עם דבש"
- ^ עמית סלונים, את התכנית הזאת של "עובדה" יקרינו בוועדת החקירה שתקום פה אחרי המלחמה, באתר וואלה, 5 בינואר 2024
- ^
הארץ, נילי מרגלית: הייתי בחדר כשחמאס צילמו את הסרטון של ירדן ביבס, ואז הופרדנו, באתר הארץ, 4 בינואר 2024
- ^ אמזון, מטא ופייזר: אלה הבכירים שנפגשו עם משפחות החטופים, באתר אייס, 18 בינואר 2024
- ^ מתן וסרמן, חוזר בו? מזכ"ל האו"ם נפגש לראשונה עם חטופות ששוחררו מהשבי, באתר מעריב אונליין, 18 בינואר 2024
- ^ רוני גרין שאולוב, איתמר אייכנר, הוקרה מהנשיא לאחיות ולאחים, בהם לנילי מרגלית שחזרה מהשבי: "המקצוע שמר עליי", באתר ynet, 16 באפריל 2024
- ^ דני בלר, אוניברסיטת בן-גוריון העניקה תוארי דוקטור לאות כבוד ליהודית רביץ, יונית לוי ונילי מרגלית, באתר "חדשות באר שבע והנגב", 23 במאי 2024