M42 דאסטר
מידע כללי | |
---|---|
סוג |
משפחת כלי נשק |
מדינה מייצרת |
|
שנת ייצור | 1952 |
תקופת השימוש |
1953–הווה (כ־71 שנים) |
דגם קודם | M19 Gun Motor Carriage |
מערכה מרכזית | מלחמת וייטנאם |
מידע טכני | |
אורך | 5.82 מטר |
רוחב | 3.23 מטר |
גובה | 2.85 מטר |
משקל | 24.8 טון (טעון) |
מהירות | 72 קמ"ש |
טווח פעולה | 160 ק"מ |
מנוע | בנזין, 500 כוחות סוס |
מרכב | מבוסס על M41 ווקר בולדוג |
מיגון | 9-25 מ"מ |
צוות | 4-6 |
מערכות נשק | |
קליבר | תותח בופורס 40 מ"מ דו-קני |
אורך קנה | 2.8 מטר (70 קליברים) |
סוגי תחמיש | פגז 40 מ"מ |
זווית צידוד | 360 מעלות |
זווית עלרוד | 20°- עד 80°+ |
קצב אש | 330 פגזים בדקה |
מהירות לוע | 1,021 מטרים/שנייה |
טווח מקסימלי | 12.5 ק"מ[1] |
חימוש משני | מקלע בינוני מדגם בראונינג 0.3 או מקלע M60, שניהם בקליבר 7.62 מ"מ |
M42 דאסטר (אנגלית: M42 Duster) היא מערכת נ"מ מתנייעת מתוצרת אמריקאית אשר שימשה את חיל האוויר של ארצות הברית.
בסך הכל יוצרו כ-3,700 יחידות של ה-M42. אף על פי שהמערכת נוצרה כדי לפגוע בכלי טיס היא נמצאה במלחמת וייטנאם כיעילה נגד כוחות יבשתיים מבוצרים, כמו צלפים אשר הסתתרו על גגות בניינים.
פיתוח
[עריכת קוד מקור | עריכה]לאחר מלחמת קוריאה הוציא צבא ארצות הברית משימוש את כל כלי הרכב שנבנו על בסיס ה-M24 צ'אפי בדומה ל-M19. השלדה הוחלפה בשלדה של הטנק הקל M41 ווקר בולדוג, בגלל יעילות השלדה מהסוג הזה, אך צמד התותחים מסוג M2A1 בקוטר 40 מילימטר הושארו בגלל יעילותם נגד כלי טיס.
מבנה ומאפיינים
[עריכת קוד מקור | עריכה]הנעה
[עריכת קוד מקור | עריכה]הדאסטר מונע בידי מנוע בנזין מקורר על ידי אוויר עם 6 צילינדרים ובהספק של 500 כוחות סוס, דבר המאפשר מהירות נסיעה גבוהה על כביש של 72 קמ"ש, זאת הודות ליחס של 22 כוחות סוס לכל טון.[2]
חימוש
[עריכת קוד מקור | עריכה]החימוש העיקרי של הכלי הוא תותח בופורס 40 מ"מ דו-קני באורך של 70 קליברים (L/70) כנגד מטוסים, חמוש ב-336 פגזים. כמו כן, הכלי חמוש במקלע בינוני מדגם בראונינג 0.3 או מקלע M60, שני המקלעים בקליבר 7.62 מ"מ, ואלו קיימים כדי לתת לצוות אפשרות להגנה עצמית מפני חיילי חי"ר.[3]
מיגון
[עריכת קוד מקור | עריכה]המיגון של הדאסטר קל מאוד, וכולל שריון פלדה קל בעובי 9–25 מ"מ, כך שאף כדורים הנורים ממקלעים כבדים יכולים לחדור שריון זה, ולכלי נשק נגד טנקים לא יהיה קושי להשמיד את הכלי .[4][5]
שירות מבצעי
[עריכת קוד מקור | עריכה]שימוש עבר
[עריכת קוד מקור | עריכה]הייצור התחיל ב-GM's Cleveland Tank Plant. ה-M-42 נכנס לשירות בשנת 1953 והמערכת החדישה החליפה מספר מערכות ישנות. בשנת 1956 ה-M-42 קיבל מספר שיפורים (מנוע חדש, מערכת הילוכים חדשה ועוד), לבסוף זאת הייתה גרסה חדישה יותר, שנקראה M-42A1. בסוף שנת 1959 הייצור הופסק ועד אז יוצרו 3,700 יחידות. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 צבא ארצות הברית הבין שמערכת מסוג זה (תותחים ולא טילים) אינה מסוגלת להפיל מטוסים שטסים בגובה רב, לכן ארצות הברית פיתחה את MIM-23 הוק.
מלחמת וייטנאם
[עריכת קוד מקור | עריכה]במלחמת וייטנאם התברר שמערכת הטילים MIM-23 הוק לא יעילה נגד כלי טיס הטסים בגובה נמוך, לכן הצבא החל בהחזרת ה-M42A1 חזרה לשירות הצבא, לגדודים להגנה אווירית. למרות מספר הפלות מוקדמות, הצבא הצפון וייטנאמי לא הרגיש מאוים באמת. ה-M-42 שימש בעיקר לאבטח שיירות. הוא התגלה כיעיל נגד כוחות וייטנאמיים אבל אך ורק כוחות רגלים.[6]
אחרי מלחמת וייטנאם
[עריכת קוד מקור | עריכה]כאשר ארצות הברית עזבה את וייטנאם, רוב היחידות אשר היו שם אם לא כול היחידות הושארו שם והARVN (צבא הרפובליקה הווייטנאמית) אימץ אותם והשתמש בהם (מספר יחידות אף פועלות היום בווייטנאם).
גרסאות
[עריכת קוד מקור | עריכה]- M42A1 - גרסה זו אינה שונה מהגרסה הרגילה של הכלי, פרט למנוע שהוחלף למנוע מדגם AOSI-895-5, גם הוא בהספק של 500 כוחות סוס.
- Type 64 מוסב - הסבה שביצעה טאיוואן לטנקי Type 64 שהיו ברשותה, והרכיבה עליהם את החימוש של ה-M42 דאסטר.
- AMX-13/M41E1 Ráfaga - הסיבה שביצעה ונצואלה לטנקי AMX-13 והרכיבה עליהם את החימוש של הדאסטר, בנוסף, בוצעו שיפורים שבוצעו במערכת בקרת האש.
משתמשים
[עריכת קוד מקור | עריכה]ארצות הברית - המשתמשת העיקרית של הכלי. כלים רבים היו בשירות בצבא ארצות הברית ובמשמר הלאומי
אוסטריה - היו בשירות עד לשנת 1992. והחלו לצאת משירות בהדרגה בשנת 1991 בשל תום המלחמה הקרה, תהליך שנמשך עד לשנת 1992
גרמניה המערבית - הוחלפו בשנת 1976 בתותחי נ"מ מתנייעים מתוצרת עצמית בשם Flakpanzer Gepard.
יוון - כלים נקלטו בצבא יוון מהעודפים של הבונדסוור.
יפן - כלים מסוג זה היו בשימוש בכוחות ההגנה של יפן.
ירדן - כלים מסוג זה היו בשימוש בצבא הירדני.
לבנון - 15 כלים מדגם M42A1 היו בשימוש בצבא לבנון החל משנת 1958 ועד לשנת 1984. בכלים שהוציא הצבא משירות השתמשו צבא לבנון החופשית, צבא לבנון הערבי, הנמרים, שומרי הארזים וארגונים לבנוניים רבים נוספים.
פקיסטן - כ-123 כלים מסוג זה נמצאים בשירות פעיל בכוחות המזוינים של פקיסטן.
טאיוואן - מערכת הנשק הורכבה על טנק מדגם Type 64 והייתה בשימוש בצבא טאיוואן.
תאילנד - כלים מסוג זה היו בשימוש בצבא המלכותי של תאילנד
טורקיה - כלים מסוג זה נמצאים בשירות פעיל ועתידים להיות מוחלפים בידי תותח נ"מ מתנייע מדגם ASELSAN 35mm.
ונצואלה - צבא ונצואלה הפעיל כלים מסוג זה עד לשנת 1989. השבחה מקומית שבה הורכבה מערכת הנשק של מרכב של טנק AMX-13 בשנת 1998 ככל הנראה נמצאת בשירות פעיל.
תוניסיה - 18 כלים נמצאים בשירות פעיל.
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ על פי הערך תותח בופורס 40 מ"מ
- ^ M-42 Duster באתר Olive-Drab
- ^ M-42 Duster באתר 517 th artillery
- ^ Twin 40mm Self-propelled Gun M421-2
- ^ THE US M42 DUSTER SELF PROPELLED ANTI-AIRCRAFT GUN באתר Tank nutdave
- ^ ADA Units in Vietnam באתר Vietnam Memoirs
רק"מ של ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה | ||
---|---|---|
טנקים קלים | M24 צ'אפי • M41 ווקר בולדוג • T92 • M551 שרידן • M8 | |
טנקים בינוניים | M4 שרמן • M26 פרשינג • M46 פטון • M47 פטון • M48 פטון • T95 | |
טנקים כבדים | M103 | |
טנקי מערכה | M60 פטון • M1 אברהמס | |
נגמ"שים | M75 • M59 • M-113 • AAV-7A1 • סטרייקר | |
נגמ"שי לחימה | בראדלי M2 • בראדלי M3 | |
תותחים מתנייעים | M56 סקורפיון • M50 אונטוס • M55 הוביצר • תותח מתנייע M-107 • M-108 הוביצר • תותח מתנייע M-109 • תותח מתנייע M-110 • M1128 • | |
רק"מ נ"מ | M42 דאסטר • M163 VADS • M247 סרג'נט יורק • M6 "ליינבקר" • MIM-72 צ'פרל | |
כלים הנדסיים | טנק גישור M60AVLB • M9 ACE • דחפור קטרפילר די-7 • גריזלי • M1A1 Assault Breacher Vehicle • טנק גישור M104 וולברין • דחפור משוריין קטרפילר די-9 |