Poljski jezik
Poljski jezik | |
język polski | |
Države | |
Regije | Europa |
Govornici | 50 milijuna[1] |
Rang | 25. |
Razredba | indoeuropski baltoslavenski slavenski zapadnoslavenski lehitski poljski |
Službeni status | |
Služben u | |
Ustanova | Vijeće za poljski jezik |
Jezični kôd | |
ISO 639-1 | pl |
ISO 639-2 | pol |
ISO 639-3 | pol |
Povezani članci: jezik | jezična porodica | popis jezika (po kodnim nazivima) |
Poljski jezik (polj. język polski; ISO 639-3: pol) je službeni jezik Republike Poljske. Zajedno s češkim, slovačkim, lužičkosrpskim i drugim jezicima čini skupinu zapadnoslavenskih jezika. Njime se služi oko 50 000 000 ljudi, od čega 36 600 000 u Poljskoj (1986.).[2]
- velikopoljsko narječje – Velikopoljska (sjeverozapadna unutarnja Poljska,
- mazursko narječje – Mazovija (sjeveroistok Poljske)
- malopoljsko narječje – Malopoljska (jugoistočna Poljska i središnja Poljska), zap. Ukrajina
- sjevernokreško narječje (sjeverni Kresy) – govore ga Poljaci u Litvi (okolica Vilniusa), Bjelorusiji (posebice sjeverozapad), u nekim klasifikacijama ga stavljaju s mazurskim
- južnokreško narječje (južni Kresy) – neki ga smatraju pidginom poljskog i staroruskog jezika koji se govorio u Crvenoj Rusiji (današnja Galicija)
- kašupsko narječje (spor s Kašubima koji to smatraju svojim jezikom) – govori ga se u pokrajini Pomorje, zapadno od Gdanjska,
- šlesko narječje – govori se u središnjoj južnoj Poljskoj (neki ga smatraju posebnim jezikom)
- goralsko narječje – govor gorštačkog plemena na jugu Poljske i sjeveru Slovačke, uz poljsko-slovačku granicu; predmetom su sporenja o nacionalnoj pripadnosti (kasno razvijanje nacionalne svijest i opredjeljivanja), a spore se Poljska, Češka i Slovačka
- nova miješana narječja – narječja na repoloniziranim krajevima nakon drugog svjetskog rata na zapadu, sjeverozapadu, jugozapadu i sjeveroistoku današnje Poljske (karakteristike govora područja u poljskom zvanom Kresy, krajeva koja je pripojio SSSR nakon drugog svjetskog rata)
Izvan tradicionalnih šema se nalaze i gradska narječja, kao što su varšavsko narječje (danas je sačuvan u izvornom obliku samo u četvrti Prazi, koja se nalazi s druge strane Visle), poznanjsko narječje, ljodzsko narječje i lavovsko narječje, zatim nekolicina strukovnih narječja i sociolekta, od kojih je najpoznatija grypsera.
Poljski jezik ima 8 samoglasnika.
prednji | srednji | stražnji | |||
---|---|---|---|---|---|
oralni | nazalni | oralni | nazalni | ||
zatvoreni | i | ɨ | u | ||
srednji | ɛ | ɛ̃ | ɔ | ɔ̃ | |
otvoreni | a |
Poljski ima 27 suglasničke foneme i 2 polusamoglasnika.
bilabijalni | labio- dentalni |
alveolarni | prednjo- tvrdonepčani |
stražno- tvrdonepčani |
palatalni | velarni | |
---|---|---|---|---|---|---|---|
ploziv | p b | t d | k g | ||||
slivenik | ts dz | tɕ dʑ | tʃ dʒ | ||||
nazal | m | n | ɲ | ŋ | |||
vibrant | r | ||||||
frikativ | f v | s z | ɕ ʑ | ʃ ʒ | x | ||
lateral | l | ||||||
polu- samoglasnik |
w | j |
Poljski jezik upotrebljava latinicu.
А | Ą | B | C | Ć | D | E | Ę | F | G | H | I | J | K | L | Ł | M | N | Ń | O | Ó | P | Q | R | S | Ś | T | U | V | W | X | Y | Z | Ź | Ż |
а | ą | b | c | ć | d | e | ę | f | g | h | i | j | k | l | ł | m | n | ń | o | ó | p | q | r | s | ś | t | u | v | w | x | y | z | ź | ż |
Sljedeća tablica prikazuje slova poljske latinice, glasove poljskog jezika i njihove približne hrvatske ekvivalente:
Poljsko slovo |
Glas | Približni glas u hrvatskom | Primjer | Napomene |
---|---|---|---|---|
a | [a] | a | adres (adresa) | uvijek kratko a |
ą | [ɔ̃] | -- | wąż (zmija) | nazalni (nosni) o, kao u francuskom bon |
b | [b] | b | bar | |
c | [ts] | c | cukier (šećer) | ispred slova i izgovara se ć |
ć | [tɕ] | ć | ćwierć (četvrt) | ispred samoglasnika piše se ci: npr. cielę (tele) |
d | [d] | d | dom (kuća) | |
e | [ɛ] | e | efekt | uvijek kratko e |
ę | [ε̃] | -- | język (jezik) | nazalni (nosni) e, kao u francuskom saint |
f | [f] | f | fragment | |
g | [g] | g | głos (glas) | |
h | [x] | h | humor | |
i | 1. [i] 2. [ʲ] |
i | imię (ime) | 1. uvijek kratko i 2. koristi se za označavanje prethodnog suglasnika kao mekog, ne izgovara se između suglasnika i samoglasnika: imię = [imʲɛ] |
j | [j] | j | ja | |
k | [k] | k | kasa | |
l | [l] | l | legenda | |
ł | [w] | -- | łyżka (žlica) | neslogotvorno u kao u europa ili kao w u engleskom why |
m | [m] | m | maj | |
n | [n] | n | noga | |
ń | [ɲ] | nj | koń (konj) | ispred samoglasnika piše se ni: npr. nie (ne) |
o | [ɔ] | o | konto | uvijek kratko o |
ó | [u] | u | sól (sol) | uvijek kratko u |
p | [p] | p | pas | |
q | [p] | k | quiz | samo posuđenice |
r | [r] | r | ręka (ruka) | uvijek neslogotvrono r, npr. litr (litra) je jednosložna riječ |
s | [s] | s | bas | |
ś | [ɕ] | lišće | śliwa (šljiva) | meko (palatalizirano) š ispred samoglasnika piše se si: npr. siedem (sedam) |
t | [t] | t | tenis | |
u | [u] | u | suma | uvijek kratko u |
v | [v] | v | via | samo posuđenice |
w | [v] | v | waga | |
x | [ks] | ks | xenia | samo posuđenice |
y | [ɨ] | -- | syn (sin) | kao y u engleskom Harry |
z | [z] | z | zebra | |
ź | [ʑ] | -- | źle (zlo) | meko (palatalizirano) ž ispred samoglasnika piše se zi: npr. zima ([ʑima]) |
ż | [ʒ] | ž | żaba | |
Poljski dvoslovi | Glas | Približni glas u hrvatskom | Primjer | Napomene |
ch | [x] | h | dach (krov) | |
cz | [tʃ] | č | Czech | |
dz | [dz] | otac bi | dzwon (zvon) | zvučno c |
dź | [dʑ] | đ | dźwig (kran) | ispred samoglasnika piše se dzi: npr. dziewięć (devet) |
dż | [dʒ] | dž | dżungla | |
rz | [ʒ] | ž | rzecz (stvar) | |
sz | [ʃ] | š | szkoła |
- Julije Benešić – Hrvatsko-poljski rječnik. Zagreb, 1949.
- Milan Moguš, Neda Pintarić – Poljsko-hrvatski rječnik. Zagreb, 2002.
- Łucja Bednarczuk-Kravić, Marica Korzinek – Rozmówki polsko-chorwackie ze słowniczkiem turystycznym. Varšava, 2002.
- Osnovni hrvatsko-poljski frazeološki rječnik
- Ethnologue (14th)
- Ethnologue (15th)
- Učenje poljskoga online
- Wikipedija na poljskome jeziku
- Poljski rječnik
- Gramatika poljskog jezika, na poljskom i engleskom Arhivirana inačica izvorne stranice od 25. rujna 2006. (Wayback Machine)
|
|
|