Bürger-ház
Bürger-ház | |
Település | Marosvásárhely |
Cím | str. Călărașilor 106 |
Építési adatok | |
Építés éve | 1897 |
Építési stílus | neobarokk |
Hasznosítása | |
Felhasználási terület | butikszálloda |
LMI-kód | MS-II-m-B-15542 |
Elhelyezkedése | |
A Wikimédia Commons tartalmaz Bürger-ház témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
A Bürger-ház, ismertebb nevén Aranykakas (románul: Cocoșul de Aur) egy marosvásárhelyi műemlék épület.[1] 1897-ben építtette Bürger Albert zsidó nagytőkés, a 20. század végén vendéglő működött benne. A 21. század elején elhagyatottan állt, többször felgyújtották, majd 2019–2022 között új tulajdonosa felújította és szállodaként nyitotta meg.
Története
[szerkesztés]A környék még ma is külvárosiasnak számít, és a 19. században még inkább az volt: jórészt beépítetlen, falusias terület. A Bürger-ház helyén, a Kossuth utca (ma Str. Călărașilor) és a Sörház utca (ma Str. Sinaia) sarkán a város tulajdonában levő, A két pisztolyhoz címzett fogadó állt, melyben a vásárosok, kupecek, átutazók szálltak meg. Az elhanyagoltság és a trágyamennyiség miatt a fogadó potenciális járványgócpont volt, így a város 1895-ben annak felszámolásáról döntött, és eladta Bürger Albert nagytőkésnek.[2]
Bürger Albert a 19. század végén a város leggazdagabb és egyik legbefolyásosabb embere volt, számos épület és vállalkozás, közöttük a Sörház utcai gyártelep birtokosa. Az új telken 1897-ben neobarokk díszítésű palotát épített saját lakóház gyanánt, melyhez park is tartozott.[2] Bár a Bürger-birodalom az 1930-as évek válsága alatt tönkrement, a ház bizonyítottan 1944-ig – sőt, valószínűleg egészen az 1949-es államosításig – a Bürger család tulajdonában maradt.[3]
A kommunista államosítás után az épületet egy ideig szeszlerakatként használták. Később a nyárádtői Avicola baromfifarm tulajdonába került, amely kijavította, és 1972-ben vendéglőt nyitott Aranykakas néven. A belső kiképzés Gyenes Tibor műépítész tervei alapján készült.[4] Az Aranykakas több évtizeden keresztül Marosvásárhely népszerű és reprezentatív étterme és szórakozóhelye volt, ahol a korabeli újságok szerint kétszázféle, baromfihúsból készített fogást szolgáltak fel.[2] A név eredete valószínűleg az egyik tetőelemen látható kakas.[3]
A vendéglőt az 1990-es évek közepén bezárták, majd a 2000-es évek elején az épület a bukaresti Romarta cég tulajdonába került, amely elhanyagolta, így állapota nagymértékben leromlott.[5] 2014-ben Cosmin Pop vállalkozó vásárolta meg, 2019-ben pedig megkezdték az épület felújítását.[6] 2022-ben Cocoșul de Aur nevű, tizenkét szobás butikhotelként és vendéglőként nyitották meg.[7]
Leírása
[szerkesztés]A ház a 19. század végén népszerű neobarokk ornamentikát hordoz; a homlokzatot kagylómotívumok, korinthoszi oszlopok díszítik. Az eredeti, 1897-es építési engedély nyolc szobát, konyhát, fürdőszobát, és mellékhelyiségeket említ; miután vendéglővé alakították, beosztása nagyjából ugyanaz maradt, mint az eredeti.[2] A 2019–2022-es felújítás során visszakapta eredeti sárgászöld színét, belsejét pedig átalakították, a padlástér beépítésével felületét megnövelték.[7]
Képek
[szerkesztés]-
Enyészőfélben (2013)
-
Felújítás alatt (2020)
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Lista monumentelor istorice: Județul Mureș. Ministerul Culturii, 2015. (Hozzáférés: 2017. január 28.)
- ↑ a b c d Rédai Attila: Bürger Albert és aranykakasos háza. Liget, 2017. augusztus 31. (Hozzáférés: 2018. szeptember 1.)
- ↑ a b Elnémult Aranykakas. Központ, 2014. május 29. [2018. szeptember 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2018. szeptember 1.)
- ↑ Fodor Sándor (S.); Balás Árpád. Marosvásárhelyi útikalauz. Marosvásárhely: Impress, 68. o. (1996). ISBN 9739687512
- ↑ Szentgyörgyi László: Aranykakas és egyéb állatfajták. Központ, 2015. január 30. [2018. szeptember 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2018. szeptember 1.)
- ↑ Szucher Ervin: Visszaadják a marosvásárhelyi Bürger-palota egykori pompáját. Krónika, 2019. október 26. (Hozzáférés: 2019. október 28.)
- ↑ a b Szucher Ervin: Megnyílt az enyészettől megmentett Bürger-palota Marosvásárhelyen. Krónika, 2022. május 23. (Hozzáférés: 2024. január 15.)