Boromisza Tibor (festő)
Boromisza Tibor | |
Született | 1880. március 8. Bácsalmás |
Meghalt | 1960. január 8. (79 évesen) Szentendre |
Alkotott | 1906–1960 |
Boromisza Tibor aláírása | |
A Wikimédia Commons tartalmaz Boromisza Tibor témájú médiaállományokat. |
Boromisza Tibor (Bácsalmás, 1880. március 8. — Szentendre, 1960. január 8.) magyar festő. A nagybányai művésztelepen kezdte tanulmányait 1904-ben Ferenczy Károlynál.
Életpályája
[szerkesztés]A 20. század első felében indult valamennyi jelentős magyar festő megfordult Nagybányán. Boromisza bejárta Rómát, Párizst, Münchent, előtte a nagybányai plein air, ez a magyar Barbizon nyújtott számára feltöltekezést. Mesterségbeli tudásban, szemléletben Nagybánya valamennyi mestere (Hollósy Simon, Ferenczy Károly, Thorma János, Réti István, Iványi-Grünwald Béla) sokat tudott nyújtani a tehetséges tanítványoknak.
Boromisza olyan erős elhivatottságot érzett a festés irányában, hogy feladta érte katonatiszti pályáját. Magyarország számos táját bejárta, sokat festett, 1906-tól már több gyűjteményes kiállítása volt Budapesten és vidéken, 1906 és 1914-ben a Könyves Kálmán Szalonban volt képkiállítása, 1907-08-ban a MIÉNK körében állított ki, 1909-től a Művészházban és a Belvederében, 1928-29-ben a Nemzeti Szalonban. 1915-ben felvették a pápai Kölcsey Ferenc szabadkőműves páholyba. Boromisza Nagybányán a neósok közé tartozott (Ziffer Sándor, Perlrott-Csaba Vilmos, Bornemisza Géza, Börtsök Samu, Jakab Zoltán, Réthy Károly, Ferenczy Valér, Ferkai Jenő),[1] élesen szembeszállt az idősebb mesterekkel, ezért kiközösítették, e miatt elhagyta Nagybányát, s 1918-ig Szatmárnémetiben élt és alkotott, az első világháború után Budapesten telepedett le, 1945-től 1953-ig Keszthelyen élt, majd 1954-től haláláig Szentendrén. Számos művét őrzi a Magyar Nemzeti Galéria, a Ferenczy Múzeum, a debreceni Déri Múzeum és még számos vidéki múzeum, s romániai múzeumok.
1927-28-ban a Hortobágyon a szilaj pásztorélet jellegzetes alakjait festette. 1933-ban megindította az Eke c. illusztrált folyóiratot, mely parasztírásokat és parasztokról készült képeket közölt. A Függetlenség kritikusaként is működött.
Élete utolsó éveiben Szentendrén működött, ott érte a halál. Első emlékkiállítását a Ferenczy Múzeumban rendezték meg 1962-ben.
Művészete
[szerkesztés]Korán jelentkezett nála a gazdag színvilág, a szecesszió felé való elmozdulás, végül győzött az ő sajátos formákat redukáló, szimbolikus elemeket is alkalmazó posztimpresszionizmusa, az 1930-as évektől akár posztnagybányai stílussal is jegyezhetjük az ő munkásságát. Mind a figurális, mind a tájábrázolásban otthonosan mozgott.
Műveiből[2]
[szerkesztés]- Szőlőszedők (1906; olaj, vászon, 110 x 93,5; Magyar Nemzeti Galéria, Budapest)
- Anya gyermekkel (1906; olaj, vászon, 73,5 x 63 cm; Kecskeméti Képtár, Kecskemét)
- Patakparti házak (1908; olaj, vászon, 73 x 93 cm; MNG, Budapest)
- Hölgy napfényes padon (c.1908-09; alakos tájkép)[3]
- Önarckép (1910; olaj, vászon, 50 x 26 cm; Városi Képtár, Székesfehérvár)
- Veresvízi bányászházak egy hideg téli napon (1911; olaj, vászon, 60 x 83 cm; magántulajdonban)
- Nagybányai vásár (1911; olaj, karton, 50 x 69 cm; magántulajdonban)
- Vásárosok a Zazarnál (1912; olaj, karton, 49 x 69 cm; magántulajdonban)
- Fenyves enteriőr (1913; olaj, vászon, 105 x 124 cm; magántulajdonban)
Szatmárnémeti park (1917; olaj, vászon, 86 x 96; magántulajdon) - Krisztust feltalálják a pásztorok (1912; olaj, vászon, 200 x 200 cm; Máramaros Megyei Múzeum, Nagybánya)
- Kora reggeli fény (1913; olaj, vászon, 81 x 98 cm; magántulajdonban)
- Erzsébet tér este (1922; tus, toll, gouache, papír, 21,5 x 30 cm; MNG, Budapest)
- Szentendrei látkép ásó parasztokkal (1922, olaj, vászon, 55 x 77,5 cm; Ferenczy Múzeum, Szentendre)
- Csikós számadó (MNG)
- Juhász számadó (MNG)
- Kucsmás férfi (MNG)
Források
[szerkesztés]- ↑ Réti i. m. 30. p.
- ↑ Lista hungart.hu, Kieselbach Galéria honlapja, Művészeti lexikon akadémiai kiadása nyomán.
- ↑ Hölgy napfényes padon c. kép és a róla szóló esszé. [2005. január 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. június 27.)
- Művészeti lexikon. 1. köt. Budapest : Andor Győző kiadása, 1935. Boromisza Tibor lásd 130. p.
- Művészeti lexikon. 1. köt. Budapest : Akadémiai Kiadó, 1965. Boromisza Tibor lásd 273. p.
- Réti István: A nagybányai művésztelep. Budapest : Kulturtrade Kiadó, 1994. Boromisza Tibor lásd 25, 30, 32, 134, 162, 182. p. ISBN 963-7826-35-1
- Murádin Jenő - Szűcs György: Nagybánya száz éve. Miskolc-Nagybánya, 1996. Boromisza Tibor lásd 52, 135, 192, 199. p.
- Palatinus József: A szabadkőművesség bűnei. 4. kiad. Bp., 1938-1939. Budai-Bernwaller József ny.