Jacsó István
Jacsó István | |
Született | 1913. december 17. Debrecen |
Elhunyt | 1985. december 6. (71 évesen) Budapest |
Állampolgársága | magyar |
Nemzetisége | magyar |
Foglalkozása | edző, sportvezető, jogász |
Tisztsége | bíró |
Kitüntetései | Kiváló Ügyvédi Munkáért ezüstérem 1977 |
Sírhelye | Új köztemető |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Jacsó István (Debrecen, 1913. december 17. – Budapest, 1985. december 6.[1]) magyar edző,[2] sportvezető és jogász. Ő volt a Magyar Olimpiai Bizottság (MOB) egyetlen tagja 1984-ben, aki nem szavazta meg az 1984-es Los Angeles-i olimpia bojkottját.[1][m 1] 1985-től már nem került be a döntéshozásba.[5]
A Rákoskeresztúri új köztemetőben, a 32/1-5-25 parcellában nyugszik.[6]
Ellenállásának körülményei
[szerkesztés]A Los Angeles-i szovjet bojkott egyértelműen visszavágás volt az 1980-as moszkvai játékok amerikai bojkottjáért.[7] Hiába rendelkezett jó kapcsolatokkal a Szovjetunióban Juan Antonio Samaranch NOB-elnök és volt moszkvai nagykövet, ebben az esetben csődöt mondott a sportdiplomáciája.[8] A hivatalos indoklásban csak az szerepelt, hogy veszélyben volt a sportolók biztonsága, és erről győzködték Buda Istvánt, az Országos Testnevelési és Sport Hivatal (OTSH) és a MOB elnökét, amikor 1984 áprilisában kétszer is Moszkvába rendelték.[9] Május 8-án a Szovjetunió Kommunista Pártja (SzKP) közölte a szocialista országok vezetőivel, hogy a szovjet sportolók nem vesznek részt az olimpián, és május 14-én az MSZMP Politikai Bizottsága ajánlotta, hogy „a kialakult körülményeket figyelembe véve” a MOB is döntsön a magyar sportolók távolmaradása mellett.[10][m 2] Az akkori magyar sajtó csak a „kialakult körülmények” miatti döntést közölte.[11] A Népsport - mint szaklap - tárgyilagosan és szakszerűen tudósította végig az olimpia eseményeit. Távol tartotta magát az összehasonlításoktól, hogy pl. a magyar versenyző mit ért volna el Los Angelesben. A szerkesztőség két tagja (Varga József főszerkesztő és Gyárfás Tamás főmunkatárs) még annak a könyvnek az elkészítésében is részt vett, amely emléket állított az olimpiának, amiért mindketten pártbüntetésben részesültek.
Jacsó István ilyen körülmények között kockára tette edzői pályáját és egzisztenciáját,[2] de végül is retorzió nélkül megúszta[12] és haláláig, 1985. december 6-áig jogászként dolgozott.[1] Ellenállásának még örült is a pártvezetés, volt bizonyíték rá, hogy Magyarországon demokrácia van és ilyet is meg lehet tenni.[9]
Munkássága
[szerkesztés]Jacsó István már 1944-ben is kiállt az üldözöttek mellett,[2] 1956-ban pedig védőügyvédként dolgozott.[1] Jacsó István a Magyar Kézilabda Szövetség elnökségi tagjaként[9] tagja volt a MOB-nak és elnöke volt a szövetség fegyelmi bizottságának is.[1]
Család
[szerkesztés]Fia Jacsó Péter, a University of Hawaii professzora.[13] Unokái Jacsó Dániel és Jacsó Ádám.
Méltatás
[szerkesztés]„ | Pista bácsi évtizedeken keresztül irányította a szövetség fegyelmi bizottságát. Egyszerűen jó ember volt, akire még mindig szeretettel és tisztelettel gondolunk... | ” |
– Sinka István a Magyar Kézilabda Szövetség elnöke[1] |
„ | Dr. Jacsó István igen gazdag életutat tudhatott maga mögött, közmegbecsülésnek örvendő, nagy tisztelettel körülvett személy volt, aki már 1944-ben is az üldözöttek segítőjeként tette kockára egzisztenciáját. A civil kurázsi, a függetlenség és a becsület diadalaként az ő keze emelkedett egyedül magasba a szavazáson, a bojkottálás ellenzőjeként. Valóban megérdemli, hogy emlékezzünk rá.. | ” |
– Bőhm András budapesti SZDSZ képviselő[2] |
Kitüntetései
[szerkesztés]- A Magyar Ügyvédi Kamara által adományozott Kiváló Ügyvédi Munkáért ezüstérem 1977[14]
Megjegyzések
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ a b c d e f Jacsó István - A bátor sportvezető. Zalai Sportmúzeumért Alapítvány, 2009. augusztus 2.[halott link]
- ↑ a b c d Bőhm András (2004. május 14.). „Visszhang I.: Tisztelt Főszerkesztő Úr!”. Élet és Irodalom XLVIII (20). – idézi: Kovács Zoltán (2004. május 7.). „A tagság ugrani készül”. Élet és Irodalom XLVIII (19).
- ↑ Pincési László: 25 éve nyitották meg a magyarok nélküli olimpiát. Origo, 2009. július 28.
- ↑ Somos Ákos (2004. május 14.). „Visszhang II.: Egy szem ellenszavazat”. Élet és Irodalom XLVIII (20).
- ↑ Mindenszentek, Halottak napja és főhajtás. Újpesti Városvédő Egyesület, 2009. november 9.
- ↑ Egyedül szállt szembe a hatalmi gépezettel. SportFórum, 2009. július 27. [2016. március 3-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2013. március 27.)
- ↑ Tarján M. Tamás: 1984. május 8.: A Szovjetunió bejelenti a Los Angeles-i olimpia bojkottját. Rubiconline. (Hozzáférés: 2013. március 29.)
- ↑ a b Húsz éve kezdődött a csonka olimpia Los Angelesben. Múlt-kor történelmi portál, 2004. július 28.
- ↑ a b c Újvári Miklós. „Birodalmi visszavágó”, Magyar Hírlap, 2004. május 20.. [2005. január 13-i dátummal az eredetiből archiválva] (Hozzáférés: 2015. március 14.)
- ↑ Thury Gábor. „A szocialista országok zöme nem küldött képviselőt Los Angelesbe”, Nemzeti Sport, 2008. augusztus 5.
- ↑ Takács Róbert (2005). „A Los Angeles-i olimpia a magyar sajtóban”. Múltunk (3), 255–297. o.
- ↑ Nagy József (2005. május 31.). „Lágy támasz - Schmitt Pál bocskaiban”. Mozgó Világ, Budapest XXXI (5). ISSN 0324-4601.
- ↑ Peter Jacso. University of Hawaii. [2010. november 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. december 2.) – Jacsó Péter egyetemi weblapja.
- ↑ Digni honore – A Magyar Ügyvédi Kamara által adományozott Kiváló Ügyvédi Munkáért ezüstéremmel kitüntetettek. Budapesti Ügyvédi Kamara. [2013. március 27-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2013. március 27.)