Čiobiškis
Čiobiškis | ||
---|---|---|
54°57′14″š. pl. 24°39′36″r. ilg. / 54.954°š. pl. 24.660°r. ilg. | ||
Apskritis | ||
Savivaldybė | ||
Seniūnija | Čiobiškio seniūnija | |
Gyventojų | 184 | |
Čiobiškis | ||
Istoriniai pavadinimai | lenk. Czabiszki,[2][3] rus. Чабишки[4][5] |
Čiobiškis – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 22 km į pietvakarius nuo Širvintų, prie Neries ir Musės upių santakos.[6] Seniūnijos, seniūnaitijos ir parapijos centras. Veikia biblioteka, kultūros namai, paštas (LT-19020), išlikęs buvusio dvaro pastatų ansamblis, kur dabar veikia Čiobiškio pagrindinė mokykla ir Čiobiškio specialieji vaikų auklėjimo ir globos namai. Iš šiaurės ir rytų prieina Čiobiškio miškas.
Istorija
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Prie kaimo, pušyne, yra senųjų apylinkių gyventojų Čiobiškio pilkapynas. Ties Musės ir Neries santaka būta senovės gyvenvietės (rasta daug keramikos šukių, pentinis kirvis, įvairių metalo dirbinių). Išlikęs ~500 metų senumo ąžuolas (5,65 m apimties, už Čiobiškio mokyklos).[7]
Šaltiniuose Čiobiškis (Tiabiszki) minimas nuo 1528 m. XVI a. Čiobiškis jau buvo prekybinis miestelis, turintis Magdeburgo teises[6], pro čia ėjo vandens ir sausumos keliai, jungiantys Jonavą, Kauną, Kernavę, Vilnių. Vėliau plečiantis Jonavai ir Širvintoms, miestelis sunyko. XIX a. miestelis ir dvaras buvo Vilniaus apskrities Gelvonų valsčiuje.[8][9]
1920 m. pradžioje Čiobiškį buvo užėmę lenkai. Po Antrojo pasaulinio karo dvare buvo vaikų namai. 1945 m. dvare veikė Lietuvos partizanų Didžiosios kovos apygardos vienas rinktinės štabų, kuriam vadovavo J. Misiūnas – Žalias Velnias. 1950–1995 m. apylinkės centras, kolūkio centrinė gyvenvietė.
1947 m. įsteigtas paštas, biblioteka, 1958 m. Kultūros namai, 1960 m. medicinos punktas, specialieji vaikų auklėjimo ir globos namai. 1923 m. dvare įkurta vaikų prieglauda su pradžios mokykla, 1959–1965 m. mokykla internatas, 1965–1995 m. specialioji mokykla. 1927–1949 m. veikė pradžios mokykla, 1950–1994 m. septynmetė, aštuonmetė ir devynmetė, nuo 1994 m. Čiobiškio pagrindinė mokykla.
Administracinis-teritorinis pavaldumas | ||
---|---|---|
XIX a. | Gelvonų valsčius | Vilniaus apskritis |
1919–1948 m. | Musninkų valsčius | Ukmergės apskritis |
1948–1950 m. | Širvintų apskritis | |
1950–1962 m. | Čiobiškio apylinkės centras | Širvintų rajonas |
1962–1965 m. | Ukmergės rajonas | |
1965–1995 m. | Širvintų rajonas | |
1995– | Čiobiškio seniūnijos centras | Širvintų rajono savivaldybė |
Architektūra
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Išliko sakralinių pastatų ansamblis:
- Klasicistinė Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, statyta 1810–1825 m. su XIX a. eksterjero skulptūromis, viduje Viešintų seniūno K. Pilsudskio portretas (1810 m.), 12 apaštalų atvaizdai (XIX a. pradžia), sukurti Vilniaus meno mokyklos auklėtinių.
- Vėlyvojo klasicizmo dvi varpinės su XIX a. pradžios kryžiais, 1784 m. ir 1807 m. žalvariniais varpais,
- Dvi koplyčios,
- Istorizmo laikotarpio šventoriaus tvora su vartais ir koplytėlėmis.
Neries ir Musės slėnyje išliko XVIII a. pabaigos – XIX a. pradžios vėlyvojo klasicizmo dvaro sodyba:
- rūmai su mezoninu ir portikais, XX a. pertvarkyti, 1964 m. kapitaliai suremontuoti,
- kumetynas, XX a. viduryje perplanuotas: įrengta sporto salė, administracinės patalpos,
- arklidė, 1964 m. kapitaliai suremontuota.[10]
Per Musės upę 1933 m. pastatytas Dariaus ir Girėno tiltas, technikos paminklas. Išlikęs 1900 m. statytas Čiobiškio vandens malūnas.
Dvaras
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]XVIII a. pabaigoje pastatytas 1794 m. Lauryno Gucevičiaus suprojektuotas dvaras, kuriame nuo 1923 m. įkurta vaikų prieglauda (dabar – specialieji vaikų auklėjimo ir globos namai) ir pradinė mokykla, Antrojo pasaulinio karo metu čia buvo vaikų namai, 1945 m. veikė partizanų štabas.
Keltas
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Neries upėje virš 80 metų veikia vienintelis Lietuvoje keleivinis srovinis keltas, stumiamas į kitą krantą tėkmės jėgos. Gali plukdyti du lengvuosius automobilius. Švartuojasi ir žiemoja priešingame krante prie keltininko sodybos Padaliuose.
Gyventojai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]1861 m.*[6] | 1885 m.*[5] | 1903 m.*[4] | 1923 m.sur.[11] | 1937 m.[6] | 1959 m.sur.[12] | 1970 m.sur.[13] | ||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
128 | 128 | 121 | 109 | 205 | 180 | 327 | ||
1975 m.[14] | 1979 m.sur.[15] | 1984 m.[6] | 1989 m.sur.[16] | 2001 m.sur.[17] | 2011 m.sur.[18] | 2021 m.sur.[19] | ||
328 | 360 | 358 | 367 | 325 | 260 | 184 | ||
| ||||||||
|
Žymūs žmonės
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- Kamilė Laimutė Bloznelienė (g. 1935 m.) – gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
- Raimondas Minderis (1941–2022) – baleto artistas, pedagogas.
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ Aldonas Pupkis, Marija Razmukaitė, Rita Miliūnaitė. Vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. ISBN 5-420-01497-1. // (internetinis leidimas) [sudarytojai Marija Razmukaitė, Aldonas Pupkis]. ISBN 978-9955-704-23-2.
- ↑ Czabiszki. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. I (Aa — Dereneczna). Warszawa, 1880, 727 psl. (lenk.)
- ↑ Czabiszki. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. XV, cz. 1 (Abablewo — Januszowo). Warszawa, 1900, 347 psl. (lenk.)
- ↑ 4,0 4,1 Чабишки. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Т. 38 (75) : Цензурный комитет — Человек. С.-Петербургъ, 1903., 358 psl. (rus.)
- ↑ 5,0 5,1 Географическо-статистический словарь Российской империи, T. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 585 psl.
- ↑ 6,0 6,1 6,2 6,3 6,4 Marija Rupeikienė ir kt. Čiobiškis. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 355
- ↑ Vykintas Vaitkevičius. Neris. 2007 metų ekspedicija. Ketvirta knyga. Vilnius: Mintis, 2014.
- ↑ Czabiszki. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. I (Aa — Dereneczna). Warszawa, 1880, 727 psl. (lenk.)
- ↑ Czabiszki. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. XV, cz. 1 (Abablewo — Januszowo). Warszawa, 1900, 347 psl. (lenk.)
- ↑ Čiobiškis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 356 psl.
- ↑ Lietuvos apgyventos vietos: pirmojo visuotinojo Lietuvos gyventojų 1923 m. surašymo duomenys. Kaunas: Finansų ministerija. Centralinis statistikos biūras, 1925.
- ↑ Čiobiškis. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 1 (A–J). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1966, 328 psl.
- ↑ Lietuvos TSR kaimo gyvenamosios vietovės 1959 ir 1970 metais (Visasąjunginių gyventojų surašymų duomenys). Vilnius: Centrinė statistikos valdyba prie Lietuvos TSR Ministrų tarybos, 1974.
- ↑ Čiobiškis. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, II t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1977. T.II: Bangladešas-Demokratinis, 504 psl.
- ↑ Lietuvos TSR kaimo gyvenamosios vietovės (1979 metų Visasąjunginio gyventojų surašymo duomenys). Vilnius: Lietuvos TSR Centrinė statistikos valdyba, 1982.
- ↑ Kaimo gyvenamosios vietovės (1989 metų Visuotinio gyventojų surašymo duomenys). Vilnius: Lietuvos Respublikos Statistikos departamentas, 1993.
- ↑ Vilniaus apskrities gyvenamosios vietovės ir jų gyventojai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2003.
- ↑ Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2011 metų gyventojų ir būstų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2013. Suarchyvuota 2022-04-08.
- ↑ Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022.
Nuorodos
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
- Čiobiškis. Mūsų Lietuva, T. 2. – Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1965. – 530 psl.
- Miestelio svetainė Archyvuota kopija 2008-10-24 iš Wayback Machine projekto.
- Straipsnių rinkinys „Musninkai. Kernavė. Čiobiškis“
- Čiobiškis
- Čiobiškis
Aplinkinės gyvenvietės | |||||||||||
Gelvonai – 15 km Liukonys – 10 km |
|||||||||||
|
Lapelės – 6 km Musninkai – 13 km ŠIRVINTOS – 25 km | ||||||||||
|