Agurkas
Cucumis |
---|
Paprastasis agurkas (Cucumis sativus) |
Mokslinė klasifikacija |
Agurkas (Cucumis) – moliūginių (Cucurbitaceae) šeimos augalų gentis.
Šaknis liemeninė, stiebas šliaužiantis. Žiedai vienalyčiai, geltoni. Vaisiai žali, vidutinio dydžio.
Augalus apdulkina vabzdžiai, dirbtiniu būdu – žmogus. Nedaugelis veislių augina sėklų neturinčius vaisius be apdulkinimo. Jos gerai tinka šiltnamiams. Dauguma veislių vaisius mezga tik apdulkinus žiedus. Derliui padidinti į agurkų laukus vežami bičių aviliai. Žiedus kartais apdulkina musės. Nepakankamo apdulkinimo požymiai yra nukrentantys ar deformuoti vaisiai. Tik dalinai apdulkintų žiedų vietoje išaugę vaisiai būna nuo stiebo nutolusioje dalyje pabalę.
Nors agurkai nėra maistingi, tačiau jie populiarūs nuo senų laikų. Indijoje juos augino dar keletą tūkstančių metų prieš mūsų erą. Šventyklų freskos liudija, kad agurkus žinojo senovės egiptiečiai ir graikai. Iš Viduržemio pajūrio jie pasklido po kitas Europos šalis. Dabar agurkai viena labiausiai paplitusių daržovių.
Agurkų veislės pritaikytos skirtingoms auginimo sąlygoms, įvairovė leidžia visur ir įvairiu metų laiku turėti šviežių agurkų. Auginami atvirame grunte, šiltnamiuose, inspektuose.
Agurkus galima marinuoti, rauginti, valgyti žalius. Jie tinka šlakų išvalymui.
Lietuvoje auginama:
- Paprastasis agurkas (Cucumis sativus).
- Sėjamasis melionas (Cucumis melo)
Etimologija
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Žodis kilęs iš graikų žodžio agoyros, kuris reiškia „nesunokęs“ – agurkas yra viena iš labai retų daržovių, kurias galima valgyti žalias (sunokę jie tinka tik sėkloms).[1]
Galerija
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]-
Agurko žiedas
-
Agurko žiedas
Produkcija
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Tūkstančiai tonų (2020 m.)[2] | ||
---|---|---|
1 | 72779 | |
2 | 1926 | |
3 | 1686 | |
4 | 1205 | |
5 | 1159 | |
6 | 1012 | |
7 | 812 | |
8 | 794 | |
9 | 646 | |
10 | 613 | |
19,5 | ||
Iš viso pasaulyje | 91258 |
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ М. Э. Рут. Этимологический словарь русского языка для школьников. – Екатеринбург, 2007. 366 psl. ISBN 978-5-9757-0112-1.
- ↑ [1]
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]
|