Kungur
Kungur | |||||
---|---|---|---|---|---|
Land | |||||
Grunnlagt | 1663 | ||||
Postnummer | 617470–617480 | ||||
Retningsnummer | 34271 | ||||
Areal | 68,7 km² | ||||
Befolkning | 62 173[1] (2023) | ||||
Bef.tetthet | 904,99 innb./km² | ||||
Høyde o.h. | 120 meter | ||||
Kungur 57°26′00″N 56°56′00″Ø | |||||
Kungur (russisk: Кунгур) er en by i Perm kraj i Russland. Den ligger 80 km sørøst for Perm. Innbyggertall: 68 943 (folketelling 2002), 81 402 (folketelling 1989).
Kungur ble grunnlagt i 1663. Den ligger i Uralfjellene, der hvor elva Iren løper sammen med Sylva (ei sideelv til Kama). Kungur er en gammel russisk by med historisk arkitektur. Den er i dag et handels-, industri-, og transportsenter.
Historie
[rediger | rediger kilde]Kungur ble opprinnelig grunnlagt sytten kilometer oppstrøms fra Irens munning, ved elva Kungurka, i 1648. I 1662 ble byen brent ned av basjkirer. I 1663 ble den gjenoppbygd som en festning på stedet hvor landsbyen Mysovskoje lå. I 1674 motsto festningen en beleiring av Jemeljan Pugatsjovs kosakkhær. På begynnelsen av 1700-tallet begynte det å utvikle seg en lær- og fottøyindustri her, og i 1724 ble det bygget et garveri i byen. Ved midten av århundret var Kungur et av de tettest befolkede områdene i Ural. I 1759 ble administrasjonen for gruveindustrien i Perm-regionen flyttet til Kungur. Bystatus ble innvilget i 1781. På slutten av 1700-tallet var Kungur et viktig senter for transitthandel ved Sibirveien, så vel som senter for lærproduksjon i Perm-provinsen. Tau og linolje fra Kungur var viden kjent. I løpet av 1800-tallet utviklet byen seg til å bli et betydelig kulturelt og industrielt senter.
Økonomi
[rediger | rediger kilde]Større industrivirksomheter i Kungur er SIA Turbobur og JSK «Kungur-fottøy» (som blant annet lager militært fottøy). I byen produseres kunstgjenstander, suvenirer av stein og musikkinstrumenter (gitarer), og det finnes også mekanisk industri, tekstil- og strikkefabrikker og næringsmiddelindustri.
Transport
[rediger | rediger kilde]Kungur ligger ved den transsibirske jernbanen, og var den første byen i europeisk Russland som ble knyttet til banen.
Severdigheter
[rediger | rediger kilde]Like ved Kungur, på høyre bredd av elva Sylva, ligger Kungur isgrotte. Huleganger strekker seg under bakken over 6 000 meter, og bare en mindre del er blitt utforsket. Gamle utglidninger og ras gjør det imidlertid umulig å finne ut hvor langt gangene egentlig strekker seg. I den utforskede delen er det dusinvis av separate grotter, hvorav den største er Druzjba- (vennskaps-)grotten, som fikk navnet til ære for deltakere ved den Internasjonale Geologiske Kongress som besøkte den i 1937. Innenfor denne grotten er det en innsjø på 750 m². Grottene er «dekorert» med søyler av stalagmitter og stalaktitter på opp til to meter. Grotten fylles opp av vann fra Sylva-elva hver vår og høst, og den er da ikke tilgjengelig for turister.
-
Kungur
-
Parti fra Kungur
-
Fra Kungur isgrotte
-
Kungurs byvåpen
Referanser
[rediger | rediger kilde]Eksterne lenker
[rediger | rediger kilde]- (en) Kungur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- Uoffisielt nettsted for Kungur (russisk)
- kungur.ru – Uoffisiell portal (russisk)
- Kungur på MojGorod.ru (russisk)
- Om Kungur (engelsk)
- Kungur for reisende (engelsk)
- Kungur – gammel handelsby (engelsk)
- Om Kungur isgrotte (engelsk)
- Fotos og info om Kungur isgrotte (engelsk)
- Bildegalleri fra Kungur isgrotte (russisk)