Tennessee Titans
Tennessee Titans | ||
---|---|---|
| ||
Drakter | ||
Maskot | T-Rac | |
Lagfarger | Marineblå, Titans blue, rød, sølv, hvit[1][2][3] | |
Laginformasjon | ||
Stiftet | 14. august 1959[4] | |
By | ||
Kallenavn | ||
Conference | American Football Conference | |
Division | AFC South | |
Ledelse | ||
Eier | Amy Adams Strunk[6] | |
General manager | Ran Carthon | |
Hovedtrener | Brian Callahan | |
Laghistorie | ||
| ||
Meritter | ||
| ||
| ||
| ||
| ||
| ||
| ||
| ||
| ||
Hjemmebane | ||
Tennessee Titans' hjemmebane | ||
Stadionnavn | Nissan Stadium | |
Bygget | 1999 | |
Kapasitet | 69 143 |
Tennessee Titans er et profesjonelt amerikansk fotballag basert i Nashville, Tennessee. Laget konkurrer i National Football League (NFL) i ligaens American Football Conference (AFC) i AFC South-divisjonen. Laget ble stiftet under navnet Houston Oilers av Bud Adams som var lagets eier frem til hans død i 2013, og begynte laget å spille i 1960 i Houston, Texas, som et oppstartslag i American Football League (AFL). Oilers vant de første to AFL-titlene samt fire divisjonstitler, og ble med i NFL etter de to ligaene slo seg sammen i 1970. Oilers nådde sluttspillet flere sesonger på rad i periodene 1978–1980 og 1987–1993, med henholdsvis Hall of Famerne Earl Campbell og Warren Moon.
Laget flyttet fra Houston til Tennessee i 1997, hvor de spilte i Liberty Bowl Memorial Stadium i Memphis i en sesong. De flyttet så til Nashville i 1998, hvor de spilte i Vanderbilt Stadium. I de to årene var de kjent som Tennessee Oilers, men skiftet navn til Tennessee Titans før 1999-sesongen. Laget spiller nå i Nissan Stadium, som åpnet i 1999 under navnet Adelphia Coliseum. Titans treningsfasiliteter er i Saint Thomas Sports Park i MetroCenter i Nashville.[7]
I løpet av lagets historie har Titans nådd Super Bowl en gang (XXXIV), ved slutten av 1999-sesongen; de tapte 23–16 mot St. Louis Rams. Under Steve McNair og Eddie George nådde Titans sluttspillet i alle utenom en sesong mellom 1999 og 2003, men nådde sluttspillet kun to ganger de neste 13 årene. Fra 2016 til 2021 hadde Titans seks vinnende sesonger på rad og nådde sluttspillet fire ganger i samme periode. Titans er det eneste laget i ligaen som har to spillere som har løpt for 2 000 yards i en sesong; de spillerne var Chris Johnson i 2009 og Derrick Henry i 2020.
Historie
[rediger | rediger kilde]Utdypende artikkel: Tennessee Titans’ historie
Houston Oilers (1960–1996)
[rediger | rediger kilde]Utdypende artikkel: Houston Oilers
Etter flere mislykkede forsøk på å stifte et NFL-lag i Houston stiftet oljemagnaten Adams Houston Oilers i 1959 som et av de åtte oppstartslagene i American Football League (AFL) i ligaens Eastern Division. Laget debuterte i Jeppesen Stadium på University of Houston før de flyttet til Rice Stadium på Rice University i 1965. Med quarterback George Blanda fra 1960 til 1966 nådde Oilers alle de tre første tittelkampene i ligaen. Laget vant de to første AFL-titlene, begge gangene mot San Diego Chargers, men tapte mot Dallas Texans (nå Kansas City Chiefs) i American Football League Championship Game 1962 20–17 etter dobbel overtid. Oilers klarte ikke å sikre positive sesongresultater de neste seks sesongene. I 1967 var laget tilbake i tittelkampen etter et sesongresultat på 9–4–1, men tapte da 40–7 mot Oakland Raiders. Oilers flyttet til Astrodome etter sesongen og ble det første profesjonelle amerikansk fotballaget til å spille i et stadion med kuppeltak. Oilers måtte stå over sluttspillet i 1968, og ble slått ut av Oakland Raiders i divisjonsrunden av sluttspillet i 1969.
I 1970 ble AFl og NFL slått sammen og Oilers ble plassert i American Football Conference (AFC) Central. Oilers slet i årene etter sammenslåingen, med kun én positiv sesong i 1975 og ingen turer til sluttspillet mellom 1970 og 1977. I 1978 valgte Oilers running backen Earl Campbell med første pick i NFLs draft i 1978. Campbell ledet laget til sluttspillet som et wildcardlag tre år på rad fra 1978 til 1980, og ledet i samme periode NFL i yards på løp og ble utnevnt Offensive Player of the Year Award i hver av de tre sesongene. Oilers nådde AFC Championship Game i 1978 og 1979, men tapte mot Pittsburgh Steelers begge årene.
Oilers klarte ikke å sikre et positivt resultat seks sesonger på rad mellom 1981 og 1987, før Oilers hentet inn quarterbacken Warren Moon i 1987. Med Moon nådde Oilers sluttspillet seks år på rad fra 1987 til 1993. I NFL-sluttspillet i 1992–93 var Oilers var på den tapende siden av det da største comebacket i ligaens historie da Oilers tapte 41–38 på overtid mot Buffalo Bills til tross for en 35–3 ledelse i tredje kvarter.
Tennessee Oilers (1997–1998)
[rediger | rediger kilde]Etter 1995-sesongen annonserte Bud Adams at laget skulle flyttes til Tennessee. Et stadion i Nashville ville ikke være klart før i 1999, så Oilers spilte to sesonger i Liberty Bowl Memorial Stadium i Memphis i Tennessee. Laget var fremdeles basert i Nashville, og reiste til Memphis for kamper.
I Memphis hadde laget noen av de laveste tilskuertallene i NFL siden 1950-tallet, med under 27 000 i publikum de første syv kampene og under 18 000 i to kamper.
I 1998-sesongen spilte Tennessee Oilers hjemmkamper i stadionet tilhørende Vanderbilt University i Nashville. Samme år hadde laget en sjanse på å nå sluttspillet før de tapte sesongens to siste kamper for et sesongresultat på 8–8. Oilers vant seks av åtte kamper i Nashville, men kun to av åtte på bortebane.
Tennessee Titans (1999–nå)
[rediger | rediger kilde]1999: Nytt navn og første Super Bowl
[rediger | rediger kilde]Den 29. juli 1998 annonserte Adams at, som følge av forespørsler fra lagets tilhengere, skulle han skifte lagets navn når de flyttet inn på sitt nye stadion for å få et bedre forhold til Nashville. Han erklærte også at laget kom til å beholde Oilers arv (inkludert statistikk og rekorder), i likhet med alle andre lag som hadde flyttet utenom Browns/Ravens, og at det kom til å opprettes et æresgalleri som skulle hedre de beste spillerne fra lagets historie.[8]
Adams utpekte en komité som skulle finne et nyttnavn. Han ba om et navn som skulle representere makt, styrke, lederskap og andre heroiske kvaliteter. Den 14. november 1998 annonserte han at laget skulle skifte navn til Tennessee Titans i 1999. Det nye navnet fungerte også som en referanse til Nashvilles kallenavn "The Athens of the South".[9] Lagets nye logo og farger ble avduket 22. desember 1998.[9]
I 1999 stod Adelphia Coliseum, nå kjent som Nissan Stadium, ferdigbygd, og det Titans hadde en sterk første sesong i sitt nye hjem hvor de avsluttet 13-3 - den beste sesongen i lagets historie. De vant sin første kamp som "Titans" mot Bengals i et utsolgt stadion, tapte ingen hjemmekamper, og havnet én seier bak Jacksonville Jaguars for divisjonstittelen i AFC Central. Tennessee vant i første runde av sluttspillet i en kamp som senere har blitt kjent som "Music City Miracle".[10] Titans slo så Indianapolis Colts på bortebane, og deretter Jaguars i Jacksonville i AFC Championship-kampen. Sesongen ble avsluttet i Super Bowl XXXIV, hvor de tapte 23-16 mot St. Louis Rams etter at Kevin Dyson ble taklet en yard fra en touchdown som ville ha gitt Titans seieren.
2000–2009
[rediger | rediger kilde]Titans stilte sterkt også i 2000, hvor de avsluttet sesongen 13-3 - det beste resultatet i ligaen, og sikret laget sin tredje AFC Central-tittel, deres første som Tennessee Titans. I sluttspillet tapte de i divisjonsrunden mot Baltimore Ravens, som gikk videre til å vinne Super Bowl.
I 2002 ble laget flyttet til den nye AFC South-divisjonen som en del av ligaens omorganisering etter at Houston Texans ble lagt til. Til tross for at Titans startet sesongen 1-4, klarte de å avslutte 11-5 og nådde AFC Championship, hvor de tapte 41-24 mot Oakland Raiders. De nådde sluttspillet igjen i 2003, hvor de vant i Wild Card-runden mot Baltimore Ravens, men tapte i divisjonsrunden mot et New England Patriots-lag som gikk videre til å vinne Super Bowl. Quarterbacken Steve McNair delte ligaens MVP-pris med Peyton Manning.
2004 ble et problematisk år for Titans, som avsluttet sesongen 5-11 på grunn av flere skadede spillere. Etter sesongen måtte de kutte flere spillere på grunn av problemer med lønnstaket, inkludert Derrick Mason, Samari Rolle, Kevin Carter, med flere.
Som et resultat av dette stilte Titans med den yngste spillerstallen i NFL i 2005, hvor de avsluttet sesongen 4-12. Den følgende sesongen ble Vince Young tatt i bruk som startende quarterback, og sikret alle lagets seiere i en sesong hvor de gikk 8-8, inkludert en seierrekke på seks kamper. Etter sesongen gikk Floyd Reese av som lagets Executive Vice President/General Manager den 5. januar 2007 etter å ha holdt stillingen i 13 sesonger. Han ble erstattet av Mike Reinfeldt 12. februar.
Laget forbedret seg videre i 2007, hvor de nådde sluttspillet på bakgrunn av en tiebreaker med Cleveland Browns, 10-6, men ble slått ut i Wild Card-runden av San Diego Chargers. I 2008 åpnet Titans sesongen med ti seiere på rad, hvor Kerry Collins ledet laget etter at Vince Young ble skadet i første uke. De sikret divisjonstittelen i AFC South i uke 14 etter å ha slått Cleveland Browns 28-9 uke 14, og avsluttet sesongen 13-3. Sluttspillet var over etter én kamp, hvor Titans tapte 13-10 mot Baltimore på hjemmebane.
Til tross for medvind etter et par gode sesonger, var starten på 2009-sesongen en krise for Titans. De tapte sine fem første kamper, inkludert et 59-0 tap mot New England Patriots. Kerry Collins, som hadde ledet laget igjen etter skaden han pådro seg i 2008, ble byttet ut med reserven Vince Young, og sesongen bedret seg betydelig med fem seiere på rad. I en hjemmekamp i uke 10 mot Buffalo ble Bud Adams tatt i uanstendig oppførsel mot Bills, og NFLs kommissær Roger Goodell (som var tilstede under kampen) utstedte en bot på $250 000. Titans vant 8 av sine ti siste kamper, og avsluttet sesongen 8-8. Running back Chris Johnson ble i 2009 den sjette spilleren i NFLs historie som rushet over 2 000 yards (2 006).
2010–2016
[rediger | rediger kilde]I 2010-sesongen ble Young satt på sidelinjen etter en tommelskade i en kamp mot Washington Redskins i uke 10. Young hadde hisset seg opp i garderoben etter kampen, som eventuelt resulterte i at han ble plassert på reservelistene, og omtrent garanterte at han kom til å miste sin plass på laget etter sesongen. Titans avsluttet eventuelt sesongen 6-10, og Bud Adams, som ellers hadde vært positivt innstilt overfor Young, ble enig om at han måtte byttes bort eller slippes. Den 7. januar 2011 slapp Adams en pressemelding hvor han erklærte at han ville beholde hovedtrener Jeff Fisher, da han hadde kontrakt ut den følgende sesongen, og uttrykte ønsker om å forlenge kontrakten videre dersom lagets prestasjoner var gode. Til tross for dette ble Fisher og Titans enige om å skille lag den 27. januar 2011; Fisher forlot Titans etter 17 år som hovedtrener, gjennom tre byer og tre lagnavn. Mike Munchak ble valgt til ny hovedtrener 7. februar 2011.
Mike Munchak fikk sparken etter tre sesonger som hovedtrener i 2013, etter at laget ikke hadde prestert å nå sluttspillet under hans ledelse. Bud Adams døde 21. oktober, og eierskapet ble delt i tre, til døtrene Susie Adams Smith, Amy Adams Strunk, og til sønnen Kenneth S. Adams IIIs enke, Susan Lewis, hvis andel ble videre splittet til hennes sønner Kenneth S. Adams IV og Barclay Adams. Susie Adams Smith var kontrollerende eier i to år før kontrollen ble overført til Amy Adams Strunk, som fremdeles er lagets kontrollerende eier. Ken Whisenhunt ble ansatt som ny hovedtrener for 2014-sesongen, hvor Titans endte med sesongresultatet 2-14, det dårligste i lagets historie som Tennessee Titans, og det dårligste siden 1994 da laget var i Houston.
Whisenhunt fikk sparken allerede neste år, den 3. november, etter at Titans startet sesongen 1-6, og Mike Mularkey tok over som midlertidig hovedtrener. Under Mularkey gikk Titans 2-7, for et sluttresultat på 3-13, som sammen med Cleveland Browns var ligaens dårligste resultat det året. Etter sesongen fikk General Manager Ruston Webster sparken, og Amy Adams Strunk annonserte at Titans hadde ansatt tidligere Director of Player Personnel for Tampa Bay Buccaneers Jon Robinson til stillingen. Mularkey ble gjort til permanent hovedtrener.
I Mularkeys første fulle sesong i 2016 var Titans med i kampen for sluttspillet helt frem til uke 16, men med et sesongresultat på 9-7, likt Texans sitt resultat, tapte Titans en tiebreaker mot Houston basert på resultater mot divisjonsmotstandere, hvor Titans var 2-4 og Texans var 5-1.
2017–nå
[rediger | rediger kilde]I 2017 slo Titans Jacksonville Jaguars 15-10 i uke 17, og sikret seg ett av AFC sine Wild Card-plasser i sluttspillet. Dette var første gang laget hadde nådd sluttspillet siden 2008. I Wild Card-runden møtte Titans Kansas City Chiefs på bortebane i Arrowhead Stadium, hvor de avsluttet den først halvdelen under 21-3, men scoret 19 poeng i andre halvdel og vant kampen 22-21. Titans tapte derimot mot Patriots i divisjonsrunden 35-14. Til tross for et positivt sesongresultat og lagets første sluttspill på 9 år, sluttet Mularkey etter sesongen var over.
Den følgende sesongen ble Mike Vrabel ansatt som hovedtrener, og laget fikk nye uniformer og hjelmer. Etter å ha nådd sluttspillet i 2017 var det høye forventninger, men med nederlag i noen viktige kamper mot Buffalo Bills i uke 5, Los Angeles Chargers i uke 7, og til slutt Indianapolis Colts i uke 17, avsluttet Titans sesongen 9-7 for tredje år på rad, og nådde ikke sluttspillet.
Logoer og uniformer
[rediger | rediger kilde]Da laget debuterte som Houston Oilers i 1960 var lagets logo et boretårn. Med unntak av mindre endringer på fargene forble logoen lik frem til laget skiftet navn i 1999. Logoen ble originalt kalt "Ol' Riggy", men navnet ble droppet før starten av 1974-sesongen.
Oilers sine uniformer bestod av blå eller hvite skjorter med rød trim og hvite bukser. Fra 1966 til 1971 var buksene sølv, samme farge som hjelmene. Laget brukte ofte lyseblå bukser med hvite skjorter i bortekamper mellom 1972 og 1994, med unntak av 1980-sesongen og noen få kamper på midten av 80-tallet hvor laget brukte helt hvite uniformer på bortebane. I noen utvalgte kamper i 1973 og '74, og igjen mellom 1981 og 1984, brukte Oilers de hvite skjortene i hjemmekamper. Coach Jeff Fisher skrinla de lyseblå buksene i 1995.
Fra 1960 til 1965 og igjen fra 1972 til 1974 brukte laget blå hjelmer; fra 1966 til 1971 var de sølv, og mellom 1975 og 1998 var de helt hvite.
I 1997 og 98, da laget het "Tennessee Oilers", hadde laget en alternativ logo som kombinerte elementer fra Tennessees flagg med boretårnlogoen. Laget brukte sine hvite uniformer i hjemmekamper. I sine to år som Tennessee Oilers brukte laget fargede skjorter kun to ganger, i borte mot Miami Dolphins og under Thanksgiving Day-kampen mot Dallas Cowboys; de brukte kun helt hvite uniformer i sitt siste år som Tennessee Oilers.
Da laget skiftet navn til Titans introduserte de en ny logo: en sirkel med tre stjerner med en stor "T" med flammehaler, lik en komets. Uniformene hadde hvite hjelmer, rød trim, og enten marineblå eller hvite skjorter. De brukte hvite bukser med de marineblå skjortene, og motsatt. Skuldrene og ermene på begge skjortene var i Titans blue. I en kamp mot Washington Redskins i 2006 brukte Titans de marineblå skjortene sammen med de marineblå buksene for første gang. Siden 2000 har Titans brukt mørkere uniformer på hjemmebane. De har brukt hvite uniformer på hjemmebane på kamper som spilles på dagen i september for å ha en fordel på varme dager, utenom i 2005, 2006 og 2008.
Titans introduserte en alternativ uniform i 2003 som var Titans blue med marineblå på skuldrene og ermene. Skjorten ble brukt sammen med de marineblå buksene. Mens den var lagets alternative skjorte fra 2003 til 2007 brukte Titans dem to ganger i hvert seriespill. De brukte alltid Titans blue skjorter i sin årlige kamp mot Houston Texans, samt i enkelte hjemmekamper for å representere lagets historie med Houston og AFL. I november 2006 introduserte laget Titans blue-bukser i en bortekamp mot Philadelphia Eagles. I desember 2006 kombinerte de disse buksene med skjorter i samme farge - Vince Young brukte denne uniformen på omslaget for Madden NFL 08.
I 2006-sesongen brukte Titans syv forskjellige kombinasjoner, hvor de parret den hvite skjorten med alle tre buksene (white, Titans blue, marineblå), marineblå skjorter med hvite og marineblå bukser, og Titans blue-skjortene med marineblå og Titans blue bukser. I en kamp mot Atlanta Falcons i 2007 parret Titans de marinebkå skjortene med Titans blue bukser for første gang. De brukte også kombinasjonen mot Tampa Bay Buccaneers. Laget brukte Titans blue skjorter med hvite bukser for første gang 14. november 2013, på hjemmebane mot Indianapolis Colts. I 2008 ble Titans blue-skjortene lagets standard hjemmeuniform, mens de marineblå skjortene ble gjort til alternative uniformer som ikke ble tatt i bruk før i 2013.[11]
I 2009 begynte Tennessee Titans og Buffalo Bills sesongoppkjøringen med Hall of Fame Game. Kampen ble spilt på søndag 9. august 2009 i Cantons Pro Football Hall of Fame Field i Fawcett Stadium og ble sendt på riksdekkende TV av NBC, hvor Titans vant 21-18.[12] Til ære for AFLs 50-årsdag brukte Titans Oilers sine uniformer i kampen. Samme år hedret Titans tidligere quarterback Steve McNair ved å inkludere en liten, marineblå disk på baksiden av hjelmene med McNairs nummer 9 inni.
I 2013 brukte laget de marineblå trøyene to ganger, til ære for lagets femtende år som "Titans". Titans brukte hvite skjorter i alle kampene i 2014, med unntak av to hjemmekamper i sesongoppkjøringen hvor de brukte Titans blue-skjorter, og 26. oktober 2014 mot Houston Texans hvor de brukte sine marineblå uniformer.[13]
I 2015 begynte laget å bruke marineblå hjemmeuniformer igjen, for første gang siden 2007. Titans blue-trøyene, som var lagets primærskjorter fra 2008 til 2014, ble lagets alternative skjorter for andre gang.[14][15]
Titans debuterte nye uniformer 4. april 2018 som beholdt de samme fargene som før, men la også til røde og sølvfargede elementer. Hjelmene var marineblå med en sølvfarget stripe formet som et sverd gjennom midten med og metallisk grå ansiktsmasker.[1][16][17]
Den 23. juli 2023 avduket Titans nye pudderblå throwback-uniformer.[18]
Rivaler
[rediger | rediger kilde]Titans er rival med sine tre motstandere i AFC South, Jacksonville Jaguars, Houston Texans, og Indianapolis Colts. De har også historiske rivaliseringer med tidligere divisjonsmotstandere som Pittsburgh Steelers, Baltimore Ravens og Buffalo Bills.
Divisjon
[rediger | rediger kilde]Jacksonville Jaguars
[rediger | rediger kilde]Rivaliseringen med Jaguars begynte i 1995 da Titans het Houston Oilers.[19] Rivaliseringen var særs aktiv mot slutten av 90-tallet og begnnelsen av 2000-tallet, da begge lagene så mye suksess på den tiden, inkludert en sesong hvor Jacksonville gikk 14–2 og Tennessee gikk 13–3.[20] Den sesongen kom Jacksonvilles 3 nederlag, inkludert i sluttspillet, mot Titans, som gikk videre til Super Bowl XXXIV. Rivaliseringen roet seg ned på slutten av 2000-tallet og tidlig på 2010-tallet, da begge lagene produserte dårlige resultater med lange perioder uten å nå sluttspillet, frem til 2017.[21][22][23]
Houston Texans
[rediger | rediger kilde]Texans dominerte rivaliseringen med Titans tidlig på 2000-tallet, men det har siden 2010-årene vært jevnere mellom de to lagene.[24][25][26][27]
Indianapolis Colts
[rediger | rediger kilde]Titans og Colts har vært rivaler siden AFC South ble opprettet.[28][29][30] I 2011 vant Titans begge kampene mot Colts etter en tapsrekke på 11 kamper.[31] I 2018 sikret Colts en plass i sluttspillet da de slo Titans i siste kamp i seriespillet, som samtidig sørget for at Tennessee ikke kunne nå sluttspillet. I 2020 sikret Titans divisjonstittelen i AFC South over Colts på grunn av tiebreakere.[32]
Conference
[rediger | rediger kilde]Buffalo Bills
[rediger | rediger kilde]Utdypende artikkel: Rivaliseringen mellom Bills og Titans
I AFL var Houston Oilers i samme divisjon som Buffalo Bills, før Oilers ble flyttet til AFC Central etter sammenslåingen av ligaene. Rivaliseringen forble sterk på 1980- og 1990-tallet da Warren Moon ledet Oilers mot Bills og Jim Kelly. The Comeback i 1993 og Music City Miracle den 8. januar 2000 er to minneverdige øyeblikk i Titans’ historie som involverte Bills.[33] Bills og Titans spilte senere i en "AFC Legacy"-kamp i 2009, som en del av feiringen rundt AFLs 50-årsdag. Titans’ eier Bud Adams fikk en bot på $250 000 etter uanstendig oppførsel rettet mot Bills, og han har veldikeholdt en vennlig rivalisering med Bills’ eier Ralph Wilson, som de to eneste gjenværende originale AFL-eierne.[34]
Baltimore Ravens
[rediger | rediger kilde]På slutten av 90-tallet og tidlig 2000-tallet etter at de ble til Titans, hadde laget en kort rivaliseringen med Baltimore Ravens, især etter at tidligere quarterback for Titans Steve McNair gikk til Ravens. Fra NFLs omorganisering i 2002 frem til NFL-sluttspillet i 2020–21 møttes Titans og Ravens i sluttspillet fem ganger.[35][36]
Historisk
[rediger | rediger kilde]Pittsburgh Steelers
[rediger | rediger kilde]Etter at laget ble flyttet til AFC Central utviklet de en dyp rivalisering med Pittsburgh Steelers. Steelers var Oilers sin hovedrival i divisjonen, og per dags dato har Titans spilt flere kamper mot dem enn noen andre lag i NFL.[37]
Kultur
[rediger | rediger kilde]Flameheads
[rediger | rediger kilde]I Titans' første sesong i sitt nye stadion ble seksjonen nær målsonen kjent som «the Flame Pit» og tilhengere begynte å bruke hodeplagg som lignet på flammer.[38] De kalles for «Flameheads» og kostymene ble populære i løpet av Titans' storhetstid tidlig på 2000-tallet.[39][40] Flammer er generelt sett nært knyttet til organisasjonen da titanen Promoetheus i gresk mytologi stjal flammer og gav det til menneskeheten.
Cheerleadere og maskot
[rediger | rediger kilde]Tennessee Titans Cheerleaders representerer laget i NFL. De fremfører under alle hjemmekamper i Nissan Stadium og inkluderer ofte lagets maskot T-Rac i rutiner. De har 28 medlemmer og fire kapteiner.[41] De fremfører en rekke danser og vågale stunts. De deltar ofte i arrangementer i lokalsamfunnet.
Vaskebjørnen T-Rac er lagets maskot og debuterte under en sesongoppkjøringskamp mot Atlanta Falcons i august 1999. Vaskebjørnen er delstatsdyret for Tennesse. T-Rac er også tilstede under alle hjemmekamper i Nissan Stadium og i forskjellige arrangementer i Tennessee.
Stadiontradisjoner
[rediger | rediger kilde]I fjerde kvarter av hjemmekamper spilles en video med «office linebacker» Terry Tate, spilt av Lester Speight, som roper slagordet sitt, «the pain train's coming!» Dette følges av låten «Folsom Prison Blues» av Johnny Cash, som er svært populær i Nashville.
Hver gang Titans får en første down i Nissan Stadium spiller storskjermen en scene fra filmen 300 hvor spartanerne roper etter at kong Leonidas spør, «What is your profession?» Titans' tilhengere roper deretter «HA-OOH! HA-OOH! HA-OOH!»
Sesongresultater
[rediger | rediger kilde]Utdypende artikkel: Liste over Tennessee Titans’ sesonger
Spillere
[rediger | rediger kilde]Nåværende spillerstall
[rediger | rediger kilde]Pensjonerte numre
[rediger | rediger kilde]Houston / Tennessee Oilers / Titans pensjonerte numre | ||||
---|---|---|---|---|
Nr. | Spiller | Posisjon | År | Pensjonert |
1 | Warren Moon | QB | 1984–1993 | 1. oktober 2006 |
9 | Steve McNair | QB | 1995–2005 | 15. september 2019 |
27 | Eddie George | RB | 1996–2003 | 15. september 2019 |
34 | Earl Campbell | RB | 1978–1984 | 13. august 1987 |
43 | Jim Norton | S/P | 1960–1968 | |
63 | Mike Munchak | G | 1982–1993 | 16. november 1994 |
65 | Elvin Bethea | DE | 1968–1983 | 4. august 1983 |
74 | Bruce Matthews | G | 1983–2001 | 8. desember 2002 |
Pro Football Hall of Famere
[rediger | rediger kilde]Houston Oilers / Tennessee Oilers / Titans Hall of Famers | ||||
---|---|---|---|---|
Spillere | ||||
Nr. | Navn | Innlemmet | Posisjon | Sesonger |
16 | George Blanda | 1981 | QB / K | 1960–1966 |
29 | Ken Houston | 1986 | S | 1967–1972 |
35 | John Henry Johnson | 1987 | FB | 1966 |
34 | Earl Campbell | 1991 | RB | 1978–1984 |
18 | Charlie Joiner | 1996 | WR | 1969–1972 |
63 | Mike Munchak | 2001 | OG | 1982–1993 |
87 | Dave Casper | 2002 | TE | 1980–1983 |
65 | Elvin Bethea | 2003 | DE | 1968–1983 |
1 | Warren Moon | 2006 | QB | 1984–1993 |
74 | Bruce Matthews | 2007 | G | 1983–2001 |
78 | Curley Culp | 2013 | DT | 1974–1980 |
12 | Ken Stabler | 2016 | QB | 1980–1981 |
52 | Robert Brazile | 2018 | LB | 1975–1984 |
84 | Randy Moss | 2018 | WR | 2010 |
68 | Kevin Mawae | 2019 | C | 2006–2009 |
73 | Steve Hutchinson | 2020 | OG | 2012 |
81 | Andre Johnson | 2024 | WR | 2016 |
Trenere og ansatte | ||||
Navn | Innlemmet | Posisjon | Sesonger | |
Sammy Baugh | 1963 | Hovedtrener | 1964 | |
Sid Gillman | 1983 | Hovedtrener | 1973–1974 |
Texas Sports Hall of Fame
[rediger | rediger kilde]Utdypende artikkel: Texas Sports Hall of Fame
Innlemmet i Pro Football Hall of Fame |
Houston / Tennessee Oilers / Titans Ring of Honor | ||||
---|---|---|---|---|
Nr. | Navn | Posisjon | År | Innlemmet |
65 | Elvin Bethea | DE | 1968–1983 | 9. desember 1999 |
16 | George Blanda | QB | 1960–1966 | |
34 | Earl Campbell | RB | 1978–1984 | |
— | Mike Holovak | GM | 1989–1993 | |
29 | Ken Houston | S | 1967–1972 | |
63 | Mike Munchak | G | 1982–1993 | |
43 | Jim Norton | P | 1960–1968 | |
74 | Bruce Matthews | G | 1983–2001 | 8. desember 2002 |
1 | Warren Moon | QB | 1984–1993 | 1. oktober 2007 |
— | Bud Adams | Eier/grunnlegger | 1959–2013 | 7. september 2008 |
27 | Eddie George | RB | 1996–2003 | 27. oktober 2008 |
9 | Steve McNair | QB | 1995–2005 | |
89 | Frank Wycheck | TE | 1995–2003 | |
52 | Robert Brazile | LB | 1975–1984 | 14. oktober 2018 |
— | Bum Phillips | Coach | 1975–1980 | 26. september 2021 |
— | Jeff Fisher | Coach | 1994–2010 | 21. november 2021 |
— | Floyd Reese | Trener/GM | 1986–2006 | |
84 | Billy «White Shoes» Johnson | WR | 1974–1980 | 17. desember 2023 |
Titans Ring of Honor
[rediger | rediger kilde]I 1999 opprettet eieren Bud Adams et eget æresgalleri for laget etter lagets 40. sesong for å hedre tidligere spillere og ledelse. På 2010-tallet ble det omdøpt Titans Ring of Honor. Bum Phillips, Jeff Fisher og Floyd Reese er de nyeste medlemmene, som alle ble innlemmet i 2021 (26. september for Phillips, 21. november for de to andre).[42][43][44]
Oilers/Titans Ring of Honor | ||||
---|---|---|---|---|
Spillere | ||||
Navn | Posisjon | Periode | Innlemmet | |
Elvin Bethea | Defensive end | 1968–1983 | 1999 | |
George Blanda | Quarterback Placekicker |
1960–1966 | 1999 | |
Earl Campbell | Running back | 1978–1984 | 1999 | |
Mike Holovak | Leder Speider |
1981–1999 | 1999 | |
Ken Houston | Safety | 1967–1972 | 1999 | |
Mike Munchak | Guard | 1982–1993 | 1999 | |
Jim Norton | Safety Punter |
1960–1968 | 1999 | |
Bruce Matthews | Guard Center Offensive tackle |
1983–2001 | 2002 | |
Warren Moon | Quarterback | 1984–1993 | 2006 | |
Bud Adams | Eier | 1959–2013 | 2008 | |
Eddie George | Running back | 1996–2003 | 2008 | |
Steve McNair | Quarterback | 1995–2005 | 2008 | |
Frank Wycheck | Tight end | 1995–2003 | 2008 | |
Robert Brazile | Linebacker | 1975–1984 | 2018 | |
Jeff Fisher | Hovedtrener | 1994–2010 | 2022 | |
Bum Phillips | Hovedtrener | 1975–1980 | 2022 | |
Floyd Reese | Trener/general manager | 1986–2006 | 2022 | |
Billy «White Shoes» Johnson | Kick returner | 1974–1980 | 2023 |
Lagrekorder
[rediger | rediger kilde]Fet skrift viser spillere som fremdeles er på laget
Skrå skrift viser spillere som fremdeles er aktive, men ikke på laget
Pasningsyards (seriespill) (per slutten av 2023-sesongen)[45]
- 1. Warren Moon (33 685)
- 2. Steve McNair (27 141)
- 3. George Blanda (19 149)
- 4. Dan Pastorini (16 864)
- 5. Ryan Tannehill (14 111)
- 6. Marcus Mariota (13 207)
- 7. Vince Young (8 098)
- 8. Kerry Collins (6 804)
- 9. Ken Stabler (5 190)
- 10. Pete Beathard (5 128)
Yards på løp (seriespill) (per slutten av 2023-sesongen)[45]
- 1. Eddie George (10 009)
- 2. Derrick Henry (9 502)
- 3. Earl Campbell (8 574)
- 4. Chris Johnson (7 965)
- 5. Lorenzo White (4 079)
- 6. Hoyle Granger (3 514)
- 7. Steve McNair (3 439)
- 8. Mike Rozier (3 426)
- 9. Charley Tolar (3 277)
- 10. Ronnie Coleman (2 769)
Mottatte yards (seriespill) (per slutten av 2023-sesongen)[45]
- 1. Ernest Givens (7 935)
- 2. Drew Hill (7 477)
- 3. Ken Burrough (6 906)
- 4. Charley Hennigan (6 823)
- 5. Haywood Jeffires (6 119)
- 6. Derrick Mason (6 114)
- 9. Delanie Walker (5 888)
- 7. Frank Wycheck (4 958)
- 8. Nate Washington (4 591)
- 10. Drew Bennett (4 033)
Personale
[rediger | rediger kilde]Hovedtrenere
[rediger | rediger kilde]Utdypende artikkel: Liste over hovedtrenere for Tennessee Titans
Nåværende personale
[rediger | rediger kilde]
|
|
Radio og TV
[rediger | rediger kilde]Titans Radio Networks hovedstasjon på radio var lenge WKDF 103,3-FM. WGFX 104,5-FM, den originale stasjonen for Tennessee Oilers/Titans Radio har igjen blitt lagets hovedstasjon siden 2010-sesongen. Mike Keith er lagets hovedkommentator, og tidligere coach for Titans Dave McGinnis er lagets ekspertkommentator. Før McGinnis var det tidligere tight end for Titans Frank Wycheck som var ekspertkommentator. Larry Stone er også en del av laget, med oppdateringer om skader og scoringer. Titans Radio Network sendes på rundt 70 andre stasjoner.[46]
I 2011 forlenget Titans avtalen med de eksisterende partneren, og gjorde det mulig for hjemmekamper å også sendes på SiriusXM. De var det siste laget i NFL som fikk i stand en slik avtale.[47]
De fleste sesongoppkjøringskampene sendes på Nexstar-stasjonen WKRN-TV, en partner av ABC i Nashville, sammen med et ukentlig tirsdagsprogram med hovedtreneren, The Mike Vrabel Show. Sesongoppkjøringskampene sendes på et nettverk av Nexstar-stasjoner i delstaten samt på noen partnerstasjoner i områder hvor Nexstar ikke eier stasjoner.
Seriespillkamper blir sendt på WTVF, som eies av CBS i Nashville. WZTV, eid av Fox, sender kamper dersom de spiller hjemme mot et NFC-lag (i tillegg til noen andre kamper), WSMV-TV sender NBCs Sunday Night Football-kamper, og WKRN-TV, eid av ABC, sender ESPNs Monday Night Football.
Se også
[rediger | rediger kilde]Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ a b Wyatt, Jim (4. april 2018). «The Story Behind Titans New Uniforms, and Helmet». TitansOnline.com (engelsk). NFL Enterprises. Besøkt 21. mars 2019. «The color palette navy, Titan blue, red, silver and white remains unchanged.»
- ^ «Titans Fingertip Information» (PDF). 2023 Tennessee Titans Media Guide (engelsk). NFL Enterprises. Besøkt 16. juli 2024.
- ^ «Tennessee Titans Team Capsule» (PDF). 2022 Official National Football League Record and Fact Book (engelsk). NFL Enterprises. Besøkt 16. juli 2024.
- ^ «Tennessee Titans Team Facts». ProFootballHOF.com (engelsk). NFL Enterprises. Besøkt 19. mai 2020.
- ^ «Contact Us». TennesseeTitans.com (engelsk). Besøkt 2. august 2023.
- ^ «Titans Front Office». TennesseeTitans.com (engelsk). NFL Enterprises. Besøkt 16. september 2020.
- ^ «Titans Practice Facility Renamed "Saint Thomas Sports Park"». TitansOnline.com (engelsk). NFL Enterprises. 11. juli 2013. Besøkt 1. juli 2019.
- ^ «Tennessee will have a name of its own» (engelsk). Tennessee Titans. 29. juli 1998. Arkivert fra originalen 24. august 2000. Besøkt 21. mars 2019.
- ^ a b «History: 1990s» (engelsk). Tennessee Titans. Arkivert fra originalen 8. april 2009. Besøkt 21. mars 2019.
- ^ Pitoniak, Scott (9. desember 2003). «Years later, "Miracle" still legendary» (engelsk). National Football League. Arkivert fra originalen 11. desember 2003. Besøkt 21. mars 2019.
- ^ Samuel, Michael (6. juli 2008). «Titans Decide To Change Their Home Uniform» (engelsk). Bleacher Report. Besøkt 21. mars 2019.
- ^ «Bills vs. Titans in 2009 Hall of Fame Game» (engelsk). Pro Football Hall of Fame. 31. januar 2009. Besøkt 21. mars 2019.
- ^ Kuharsky, Paul (21. november 2014). «RTC: It's white the rest of the way for Titans» (englsk). ESPN. Besøkt 21. mars 2019.
- ^ Wyatt, Jim (20. november 2014). «Titans will stick with white jerseys». The Tennessean (engelsk). Besøkt 21. mars 2019.
- ^ Wyatt, Jim (25. august 2015). «Ask Jim: Questions on O-Line, Mettenberger and More». TitansOnline.com (engelsk). NFL Enterprises, LLC. Besøkt 1. juli 2019.
- ^ Hagemann, Andie (4. april 2018). «Titans unveil new uniforms ahead of 2018 season». NFL.com (engelsk). NFL Enterprises, LLC. Besøkt 22. mars 2019.
- ^ Wolfe, Cameron (5. april 2018). «Titans' 20th season in Tennessee features new-look uniforms, helmets». ESPN.com (engelsk). ESPN Internet Ventures, LLC. Besøkt 22. mars 2019.
- ^ Shook, Nick (23. juli 2023). «Tennessee Titans unveil 'Oilers' throwback uniforms». NFL.com (engelsk). NFL Enterprises. Besøkt 24. juli 2023.
- ^ «Tennessee Titans long rivalry against Jacksonville Jaguars». Clarksville Online (engelsk). 11. desember 2021. Besøkt 26. oktober 2023.
- ^ Fullford, Brian. «For the Jaguars, Their History with the Titans Cuts Deep». Bleacher Report (engelsk). Besøkt 19. juni 2022.
- ^ Single, Eric (27. oktober 2016). «Jaguars-Titans hasn't always been so lackluster». Sports Illustrated (engelsk). Besøkt 19. juni 2022.
- ^ Kouvaris, Sam. «Sam Kouvaris: Rivalry energy remains strong for Jaguars-Titans». The Florida Times-Union (engelsk). Besøkt 19. juni 2022.
- ^ O'Bleness, Ryan (19. september 2018). «Tennessee Titans vs. Jacksonville Jaguars series history: head-to-head records». Big Cat Country (engelsk). SB Nation. Besøkt 19. juni 2022.
- ^ Vega, Robert (20. september 2009). «Texans-Titans: A Future Classic Rivalry». Bleacher Report (engelsk). Besøkt 19. juni 2022.
- ^ «Tennessee Titans game history against Houston Texans». Clarksville Online (engelsk). 8. januar 2022. Besøkt 19. juni 2022.
- ^ «Rivalry Between Titans, Texans Grows Stronger». www.tennesseetitans.com (engelsk). 20. november 2009. Besøkt 19. juni 2022.
- ^ Wolf, Jason (26. september 2017). «Titans vs. Texans: 5 memorable games in the rivalry». The Tennessean (engelsk). Besøkt 19. juni 2022.
- ^ Law, Zach. «Top Five Indianapolis Colts/Tennessee Titans Games Featuring Peyton Manning». Bleacher Report (engelsk). Besøkt 26. oktober 2023.
- ^ Rabjohns, Jeff (6. desember 2004). «Titans Gamble, Lose Big To Colts». The Washington Post (engelsk). ISSN 0190-8286. Besøkt 26. oktober 2023.
- ^ Walker, Teresa M. (27. desember 2018). «Luck can extend dominance of Titans, lead Colts to playoff berth». FOX Sports (engelsk). Besøkt 26. oktober 2023.
- ^ «Tennessee Titans vs. Indianapolis Colts Results» (engelsk). The Football Database. Besøkt 22. mars 2019.
- ^ Reising, Buck (15. september 2019). «There Is No Titans Rivalry Against The Colts». A to Z Sports (engelsk). Besøkt 26. oktober 2023.
- ^ Gray, Nicklaus (6. oktober 2019). «Is Titans-Bills a rivalry? Let's evaluate.». The Tennessean (engelsk). Besøkt 2. januar 2020.
- ^ «Adams draws $250K fine from NFL» (engelsk). ESPN. 16. november 2009. Besøkt 22. mars 2019.
- ^ Hensley, Jamison (12. oktober 2018). «A punch to the gut: Why Ravens-Titans feud was once NFL's best». ESPN.com (engelsk). Besøkt 2. februar 2020.
- ^ Gray, Nick (10. januar 2020). «Titans-Ravens playoff history filled with road upsets, one-and-done No. 1 seeds». The Tennessean (engelsk). Besøkt 5. april 2020.
- ^ Boclair, David (4. september 2013). «Titans-Steelers matchup nothing new, then or now» (engelsk). Nashville Post. Besøkt 22. mars 2019.
- ^ «TENNESSEE TITANS: FLAME BROTHER». Vice.com (engelsk). 23. september 2016. Besøkt 10. september 2021.
- ^ «Tennessee Titans Pictures - Flameheads». Flameheads.com (engelsk). Besøkt 9. mars 2022.
- ^ «Thigpen a no-go; Wilkins kicks well». ESPN.com (engelsk). Besøkt 9. mars 2022.
- ^ «Cheerleaders Home». TennesseeTitans.com (engelsk). Besøkt 10. september 2021.
- ^ a b «Retired Jersey Numbers & Titans/Oilers Hall of Fame» (PDF). 2017 Tennessee Titans Media Guide (engelsk). NFL Enterprises, LLC. 26. september 2017. Arkivert fra originalen (PDF) 19. januar 2018. Besøkt 22. mars 2019.
- ^ Wyatt, Jim (14. juli 2021). «Titans Organization Adds Three - Bum Phillips, Jeff Fisher and Floyd Reese - To Ring of Honor». TennesseeTitans.com (engelsk). Besøkt 24. november 2021.
- ^ Arthur, Ben (21. november 2021). «Tennessee Titans induct Jeff Fisher, Floyd Reese into franchise's Ring of Honor». Tennessean.com (engelsk). Besøkt 24. november 2021.
- ^ a b c «Titans Leaders» (engelsk). Football Reference. Besøkt 21. mars 2019.
- ^ «Gamedays on Titans Radio». TitansOnline.com (engelsk). NFL Enterprises, LLC. Arkivert fra originalen 28. mars 2020. Besøkt 11. februar 2020.
- ^ Kuharsky, Paul (16. juni 2011). «At long last, Titans Radio goes satellite» (engelsk). ESPN. Besøkt 22. mars 2019.
Eksterne lenker
[rediger | rediger kilde]- (en) Offisielt nettsted
- (en) Tennessee Titans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- Tennessee Titans på National Football Leagues nettsider