Halfdan Strøm
- Det finnes også en arkitekt kalt Halfdan Strøm.
Halfdan Strøm | |||
---|---|---|---|
Halfdan Strøm i 1921. | |||
Født | 4. nov. 1863[1][2][3][4] Oslo[5][4] | ||
Død | 28. apr. 1949[4] Oslo[5][4] | ||
Beskjeftigelse | Kunstmaler, professor, kunstner | ||
Ektefelle | Ingeborg Topsøe (1894–1919) (avslutningsårsak: skilsmisse)[6] | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Utmerkelser | Kommandør av Dannebrogordenen | ||
Kjente verk | Q17491803 | ||
Halfdan Frithjof Strøm (født 4. november 1863 i Christiania, død 28. mars 1949 i Oslo) var en norsk maler, og en av de tre første professorer ved Statens kunstakademi fra 1909.
Hans mest kjente maleri viser kong Haakon VII og prins Olav som ankommer Oslo høsten 1905, og møtes av statsminister Michelsen. Bildet ble malt i 1930.
Kunstnerisk virke
[rediger | rediger kilde]Strøm begynte i 1881 på Tegneskolen og på Knud Bergsliens malerskole. Allerede i 1882 etablerte han ateliersamarbeid i kunstnerkvarteret i Pultosten med Bertrand Hansen, Edvard Munch, Lorentz Norberg, Andreas Singdahlsen, Jørgen Sørensen og Thorvald Torgersen. Her fikk de i en viss grad veiledning fra Christian Krohg. I 1884 deltok han på Frits Thaulows «friluftsakademi» på Modum.
Motivkretsen i hans tidligste verk er arbeiderstrøkene og arbeidermiljø i Kristiania. Maleriet Skomakerverksted fikk Mention honorable ved Verdensutstillingen i Paris i 1889.
I 1892 hadde han et studieopphold i Paris. Det har blitt sagt at dette fikk en svært stor betydning for hans kunstnerskap både teknisk og hva gjaldt motivvalg: «Hans tekniske ferdigheter ble betraktelig forbedret, og han opplevde en større anerkjennelse enn tidligere. Også hans omgangskrets endret seg og befant seg etter hvert i de øvre samfunnslag. Det kom nye motivvalg inn i Strøms virksomhet; vi ser en større produksjon av portretter og ikke minst ubekymrede skildringer av solfylte landskaper og sommerens gleder».[7]
Sammen med malerkollegaen Christian Krohg og billedhuggeren Gunnar Utsond ble han i 1909 professor ved Statens Kunstakademi. Han var dessuten skolens direktør i perioden 1924–1935. Han var også styremedlem i Bildende Kunstneres Styre 1907–1927 og formann samme sted 1931–1936.
Det har i ettertid blitt sagt om ham: «Han var på grunn av sitt elskverdige vesen en avholdt lærer; men hans undervisning kom ikke til å sette dype spor i norsk kunstliv».[8]
Han var innehaver av den italienske Sankt Mauritius' og Sankt Lasarus' orden, den franske Æreslegionen, den danske Dannebrogordenen og fra 1910 av St. Olavs Orden.
Verker av Halfdan Strøm (utvalg)
[rediger | rediger kilde]-
Dolce far niente. Interiør med kunstnerens foreldre (1883). Maleriet tilhører Nasjonalmuseet i Oslo.
-
Jernbanetorget (1885). Maleriet tilhører Oslo Museum.
-
Fra Ekebergveien (1887). Maleriet tilhører Oslo Museum.
-
Fra Arbeidersamfunnets kafé i Torvgaten (1888). Maleriet tilhører Nasjonalmuseet i Oslo.
-
Gårdsinteriør (1892). Maleriet tilhører Nasjonalmuseet i Oslo.
-
Fra Grøntbasaren (1905). Maleriet tilhører Nasjonalmuseet i Oslo.
-
I furulund (1908). Maleriet tilhører Nasjonalmuseet i Oslo.
-
Fjorten år. Kunstnerens datter Mox (1913). Maleriet tilhører Nasjonalmuseet i Oslo.
-
Fra Flekkerø (1919). Maleriet tilhører Nasjonalmuseet i Oslo.
-
Selvportrett (ca. 1920). Maleriet tilhører Oslo Museum.
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ Norsk biografisk leksikon, oppført som Halfdan Frithjof Strøm, Norsk biografisk leksikon ID Halfdan_Strøm, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Halfdan_Strøm, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ KulturNav, KulturNav-ID 0d788da7-016a-461b-99dc-db8b6c7e45a0, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c d RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1079497102, besøkt 10. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
- ^ Norsk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
- ^ Sitat fra Ellen J. Lerbergs artikkel «(no) Halfdan Strøm» i Norsk biografisk leksikon.
- ^ Sitat fra Reidar Revolds artikkel i Norsk biografisk leksikon. 1. utgave. 1966