Luigi Ventura
Luigi Ventura | |||
---|---|---|---|
Født | 9. des. 1944 Borgosatollo | ||
Beskjeftigelse | Katolsk prest (1969–) | ||
Embete |
| ||
Utdannet ved | Pontificia Ecclesiastica Academia | ||
Nasjonalitet | Italia | ||
Signatur | |||
Våpenskjold | |||
Luigi Ventura (født 9. desember 1944 i Borgosatollo i provinsen Brescia i Italia) er en italiensk prelat og tidligere erkebiskop og diplomat for Den hellige stol. Som apostolisk nuntius var han postert til Elfenbenskysten, Burkina Faso og Niger, og deretter i tur og orden Chile, Canada og Frankrike.
I januar 2019 innledet franske myndigheter etterforskning mot ham for seksualforbrytelser. I juli 2019 opphevet Vatikanet hans diplomatiske immunitet.[1] Han fikk flytte til Roma. Pave Frans godtok den da 75 år gamle Venturas avskjedssøknad i desember 2019.[2] Venturas straffesak begynte i Paris 10. november 2020 uten at han var til stede,[3][4] til tross for tidligere tilsagn at han ville møte opp personlig.[5][6][7] Den pågående covid-19-pandemien til tross fikk Ventura også avslag på utsettelse av rettssaken, som ble gjennomført med vitnemål i hans disfavør.[8][9] Dom ble avsagt 16. desember 2020[10][11][12], og Ventura fikk en åtte måneders betinget fengsel og bøter og prøvetid.[13][10] Han meldte at han ikke kom til å anke dommen.[14]
Liv og virke
[rediger | rediger kilde]Prest
[rediger | rediger kilde]Ventura ble presteviet den 14. juni 1969 av biskopen av Brescia, Luigi Morstabilini. Som forbedredelse til diplomatisk tjeneste begynte ham ved Det pavelige diplomatakademi i 1967.[15]
Hans virke i det pavelige diplomati begynte i 1978. Hhan tok en doktorgrad og en lisensiatsgrad, og ble fra 1978 til 1984 postert til Brasil, Bolivia og til Storbritannia. Deretter virket han i Roma i Statssekreteriatets seksjon for Relasjonen mellom statene til 1995.[16]
Titulærerkebiskop, pavelig nuntius
[rediger | rediger kilde]Den 25. mars 1995 utnevnte pave Johannes Paul II til titulærbiskop av Equilium og til apostolisk nuntius til Elfenbeinskysten, Burkina Faso og Niger. Han ble bispeviet den 29. april av kardinal Angelo Sodano, kurieerkebiskop Giovanni Battista Re, og biskopen av Brescia, Bruno Foresti.
Den 25. mars 1999 utnevnte Johannes Paul II Luigi Ventura til apostolisk nuntius i Chile, og den 22. juni 2001 til Canada.
Den 22. september 2009 utnevnte pave Benedikt XVI ham til nuntius til Frankrike.
Rettsforfølgelse
[rediger | rediger kilde]I januar 2019 innledet franske myndigheter en etterforskning av Ventura etter at en yngre tjenestemann ved Paris rådhus anklaget ham for overgrep. Ventura kommenterte ikke påstandene.[17] Avisen Le Monde hevdet den 15. februar 2019 at en ung mannlig ansatt ved borgermesterens kontor hadde sendt inn en klage for seksuelle overgrep mot Ventura og at myndighetene hadde satt i gang en formell undersøkelse i januar.[18][19][20][21] Vedkommende ansatte, Mathieu de La Souchère, og to andre, bad franske myndigheter om å be Vatikanet om å oppheve Venturas diplomatiske immunitet.[22] Frankrikes europaminister Nathalie Loiseau sa at hun forventet at Vatikanet ville tillate at Ventura ble stilt for fransk rett.[23]
Den 22. februar anklaget en kanadisk mann, Christian Vachon, Ventura for å ha berørt ham på upassende måte i juli 2008 da han var 32 år gammel.[24][25] Vachon sa at Venturas etterfølger som nuntius i Canada, erkebiskop Luigi Bonazzi, ringte ham dagen han registrerte sin klage for å spørre om den.[26]
Ventura lot seg avhøre av fransk politi i april. Etter eget ønske møtte Ventura sine fire anklagere 22.–23. mai og avviste deres anklager. Deres advokater fikk ikke stille ham spørsmål.[27] Den 8. juli sa en talsperson for Vatikanet at Den hellige stol hadde informert franske myndigheter en uke tidligere om at de ekstraordinært satte til side Venturas diplomatiske immunitet.[28] Le Monde rapporterte at det var den første slike opphevelse av diplomatisk immunitet fra Vatikanets side i moderne historie.[29]
Per 30. september 2019 bodde Ventura på en residens for pensjonerte prester i Roma,[30] fortsatt gjenstand for franske etterforskning og påtalemyndighets interesse.[31] På det tidspunktet hans Frankrike-rettssak ble kunngjort i juli 2020, var Ventura fortsatt under etterforskning også for den påståtte hendelsen i 2008 i Ottawa i Canada.[5][32] Pablo Larrains film El Club beskyldte også Ventura for å dekke over seksuelle overgrep i Chile da han tjenestegjorde som apostolisk nuntius i det landet.[33]
Pave Frans innvilget erkebiskop Venturas avskjedssøknad den 17. desember 2019,[34] som Ventura hadde sendt inn i anledning sin 75-årsdag, slik kirkeretten oppfordrer til. Slike søknader blir enten raskt akseptert av pave Frans, som i Venturas tilfelle, eller noen ganger holder han biskopene i sine embeder noe lengre.[35] Erkebiskop Venturas fratreden ble annonsert samme dag som pave Frans offentliggjorde reformer av kirkelig prosedyre ved overgrepsanklager.[36] Avskjedssøknaden og dens innvilgelse var forventet, ettersom Ventura var blitt løst fra sine forpliktelser i nuntiaturet i Paris og hadde flyttet til Roma i september.[37]
23. juli 2020 kunngjorde påtalemyndigheten i Paris at Ventura var blitt siktet for seksuelle overgrep mot fire menn i 2018 og 2019, og at rettssak i Paris var berammet å begynne den 10. november 2020.[6][5] Venturas advokat uttalte at den tidligere nuntius gikk med på å returnere til Paris og møte i retten.[7] Til tross for dette dukket ikke Ventura opp personlig da rettssaken hans begynte i Paris på den planlagte dato.[3][4] Til tross for Venturas fravær, som ble begrunnet med en legeerklæring som viste til farene ved å reise til Frankrike på grunn av landets økende antall covid-19-tilfeller, ble ikke utsatt (noe Venturas advokater hadde bedt om). En rekke menn som beskyldte Ventura for å ha berørt dem usømmelig, blant dem en katolsk seminarist, vitnet i retten.[9][8] Venturas dom skulle etter planen bli avsagt 16. desember 2020, og påtalemyndigheten krevde 10 måneders betinget fengsel.[11][12] Rettssaken ble avsluttet den 15. november.[33] På den fastsatte dato 16. desember 2020 kjente domstolen i Paris Ventura skyldig og dømte ham til åtte måneders betinget fengsel.[38] Straffen innebar også en like lang prøvetid og en betaling på € 13.000 til ofrene, samt € 9.000 i advokatsalærer.[13] Den 18. januar 2021 sa Venturas advokat at han ikke ville anke dommen.[14]
Episkopalgenealogi
[rediger | rediger kilde]Hans episkopalgenealogi er:
- Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
- Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
- Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
- Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
- Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) *1621
- Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
- Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
- Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
- Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
- Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
- Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
- Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
- Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
- Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
- Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
- Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
- Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
- Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
- Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
- Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
- Kardinal Antonio Samorè (1905-1983) *1950
- Kardinal Angelo Sodano (1927- ) *1978
- Erkebiskop Luigi Ventura (1944-2019) *1995[39]
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ «Holy See waives diplomatic immunity for accused nuncio to France». Catholic News Agency (engelsk). Besøkt 30. mai 2020.
- ^ «Pope accepts resignation of archbishop accused of molestation». Reuters (engelsk). 17. desember 2019.
- ^ a b https://www.newmilfordspectrum.com/news/article/Ex-Vatican-envoy-faces-sexual-abuse-charge-in-15714916.php[død lenke]
- ^ a b «Vatican's former France envoy Luigi Ventura on trial for sexual assault».
- ^ a b c Samuel, Henry (23. juli 2020). «Pope's former French ambassador to stand trial for sexual assault in Paris». The Telegraph.
- ^ a b «Former Vatican Envoy to France to Face Trial on Sexual Assault Charges». Wall Street Journal. 23. juli 2020.
- ^ a b «Paris court to try nuncio on sexual abuse charges».
- ^ a b «Pope's ex-envoy tried in Paris for sex assaults, without him». 10. november 2020.
- ^ a b «Former nuncio Archbishop Luigi Ventura absent for sexual assault trial in Paris».
- ^ a b «L'Ancien nonce apostolique en France condamné à huit mois de prison avec sursis pour "agressions sexuelles"».
- ^ a b «Archived copy». Arkivert fra originalen 15. november 2020. Besøkt 14. november 2020. «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. november 2020. Besøkt 13. desember 2021.
- ^ a b «Pope's ex-envoy tried in Paris for sex assaults, without him». 10. november 2020.
- ^ a b «Archbishop Ventura sentenced to eight months' probation - Vatican News». 17. desember 2020.
- ^ a b «Lawyer confirms ex-nuncio to France will not appeal court verdict». Catholic News Agency. 18. januar 2021. Besøkt 17. februar 2021.
- ^ «Pontificia Accademia Ecclesiastica, Ex-alunni 1950 – 1999» (italiensk). Pontifical Ecclesiastical Academy. Besøkt 18. desember 2019.
- ^ Brockhaus, Hannah (17. desember 2019). «Accused nuncio to France resigns post». Catholic News Agency.
- ^ «Pope Francis lifts 'pontifical secret' for sex abuse cases». i24NEWS. 17. desember 2019. Arkivert fra originalen 13. februar 2020. Besøkt 17. desember 2019.
- ^ «L'" ambassadeur " du pape en France, Luigi Ventura, visé par une enquête pour " agressions sexuelles "». Le Monde (fransk). 15. februar 2019.
- ^ Vaillant, Gauthier (15. februar 2019). «Le nonce apostolique en France visé par une enquête pour agressions sexuelles». La Croix (fransk).
- ^ Joahny, Stéphane (17. februar 2019). «Soupçons d'agression sexuelle : le cas Ventura met le Vatican dans l'embarras». Journal de Dimanche (fransk). Arkivert fra originalen 18. februar 2019. Besøkt 13. desember 2021.
- ^ Vandoorne, Saskya (15. februar 2019). «Vatican envoy to France under investigation for sexual assault». CNN.
- ^ «Emmanuel Macron, levez l'immunité diplomatique du nonce apostolique!». La Libération (fransk). 28. februar 2019.
- ^ «France calls on Vatican to take action against envoy after sex abuse charges». RFI. 1. mars 2019.
- ^ Vaillancourt, Philippe (26. februar 2019). «Première plainte d'inconduite sexuelle au Canada contre l'ancien nonce». Présence (fransk).
- ^ «French nuncio accused of sexual misconduct during time in Canada». Catholic News Agency. 1. mars 2019.
- ^ Vaillancourt, Philippe (28. februar 2019). «Vatican embassy confirms complaint of sexual misconduct against ex-nuncio». Crux. Catholic News Service. Arkivert fra originalen 13. desember 2021. Besøkt 13. desember 2021.
- ^ Houdaille, Clémence (23. mai 2019). «Confronté à ses accusateurs, le nonce apostolique nie toute agression sexuelle». La Croix (fransk).
- ^ «Holy See waives diplomatic immunity for accused nuncio to France». 8. juli 2019.
- ^ Chambraud, Cécile (17. desember 2019). «Le pape François lève le secret pontifical sur les abus sexuels au sein de l'Eglise catholique» (fransk).
- ^ «Papal nuncio to France accused of sexual assault back in Rome». La Croix International. 30. september 2019.
- ^ Lamb, Christopher (17. desember 2019). «Pope accepts France ambassador resignation». The Tablet.
- ^ «Pope's Ex-Envoy to Stand Trial for Sexual Assault Charges».
- ^ a b «Le nonce, Sodoma et les prières de rue».
- ^ «Resignations and Appointments, 17.12.2019» (pressemelding). Holy See Press Office. 17. desember 2019.
- ^ «Vatican ambassador to France resigns after molestation allegations». Reuters (engelsk). 17. desember 2019.
- ^ Winfield, Nicole (17. desember 2019). «Pope Francis abolishes 'pontifical secret' in clergy sex abuse cases». FOX 29 KTVU, Associated Press (engelsk). Arkivert fra originalen 17. desember 2019. Besøkt 17. desember 2019.
- ^ «Le nonce Ventura démisionne... "pour limite d'âge"» (fransk). 17. desember 2019.
- ^ https://www.wral.com/paris-court-convicts-former-vatican-envoy-of-sexual-assault/19432368/[død lenke]
- ^ www.catholic-hierarchy.org ventura, lest 13. desember 2021