Sandjegere
Sandjegere | |||
---|---|---|---|
Grønn sandjeger (Cicindela campestris)
| |||
Nomenklatur | |||
Cicindelinae Latreille, 1802 | |||
Populærnavn | |||
sandjegere[1] | |||
Klassifikasjon | |||
Rike | Dyr | ||
Rekke | Leddyr | ||
Klasse | Insekter | ||
Orden | Biller | ||
Familie | Løpebiller | ||
Økologi | |||
Antall arter: | 2000, fire i Norge | ||
Habitat: | på land og på strender | ||
Utbredelse: | alle verdensdeler unntatt Antarktis | ||
Inndelt i | |||
Sandjegere (Cicindelinae) er en underfamilie av løpebillene (Carabidae). De er vanligvis livlig fargede, svært raske biller. Munnskjoldet (clypus) er bredere enn avstanden mellom antennene, dette skiller denne gruppen fra resten av løpebillene.
Sandjegerne er predatore (rovdyr) som innhenter byttet ved hjelp av sin ekstreme hurtighet, de løper meget raskt og flyr også godt. I vårt kalde klima finnes de bare på varme, solåpne steder, i tropene kan de finnes nesten over alt på bakken. I motsetning til de voksne billene er larvene tunge og trege, de sitter nedgravd og venter på at byttet skal spasere rett i gapet på dem.
Utbredelse
[rediger | rediger kilde]Sandjegerne finnes på alle landområder bortsett fra Antarktis og Tasmania. Det finnes mange arter i tropiske områder, men ganske få i Nord-Europa, bare fire er registrert i Norge.
Utseende
[rediger | rediger kilde]Middelsstore (7 – 40 mm), slanke biller med lange bein, oftest livlig fargede, gjerne med metalliske farger. Undersiden er ofte annerledes farget enn oversiden. Hodet er stort og bredt med store, runde fasettøyne og meget store, sigdformede overkjever (mandibler), som de bruker til å gripe byttet. Antennene er forholdsvis korte og trådformede. Munnskjoldet (clypus) er bredere enn avstanden mellom antennene. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så bredt som hodet eller noe smalere, firkantet med markerte sidekanter og bakhjørner. Det har som oftest en markert midtfure som er gaffeldelt i begge ender ("dobbel Y"). Dekkvingene er vanligvis avlange, parallellsidige, litt flate uten markerte punktrader. De har gjern lyse flekker som kontrasterer mot den brune eller metallgrønne grunnfargen. De fleste flyr godt og gjerne og har velutviklede flygevinger, men noen av de større artene har disse redusert og kan ikke fly. Beina er lange og tynne.
Larvene er pølseformede med kraftige ryggplater på bryst (thorax)-segmentene og en kraftig hodekapsel med lange, sigdformede kjever. Beina er middels lange og kraftige. På det åttende kroppsleddet sitter det på ryggen et par kroker som tjener til å forankre larven i sjakten den sitter i.
Noen tropiske sandjegere etterligner (mimikry) andre insekter, for eksempel viser noen arter en slående likhet med rovfluer (Asilidae).
Levevis
[rediger | rediger kilde]Sandjegerne er dagaktive, solelskende insekter som finner byttet ved hjelp av sitt gode syn. De norske artene er alle knyttet til åpne, solrike habitater, som sandstrender, grusveier og grustak. Den vanligste arten er den fargerike grønn sandjeger (Cicindela campestris) som finnes over det meste av landet og er aktiv på solskinnsdager fra tidlig på våren. Denne arten er gressgrønn med hvite flekker på oversiden og bronsefarget på undersiden.
Larvene lever som predatore, nedgravd i bakken, i en sjakt. De sitter i huleåpningen med de lange overkjevene klar til å fange potensielle byttedyr.
Sandjegerne finnes på alle landområder bortsett fra Antarktis og Tasmania. Da de er lette å registrere og forholdsvis lette å bestemme til art, har det blitt foreslått å bruke tallet på sandjegerarter i et område som en indikator på generelt biologisk mangfold i området. Metoden er neppe anvendelig i nordlige områder der sandjegerne er svært artsfattige.
Systematisk inndeling med norske arter
[rediger | rediger kilde]Sandjegerne blir av og til regnet som en søstergruppe til løpebillene, det vil si en familie for seg selv, Cicindelidae. Men i oversikten under er de oppført som en delgruppe (underfamilie) av løpebillene. Systematikken følger Carabidae of the World.[2]. Gruppen omfatter over 100 slekter på verdensbasis. En lang rekke av gruppene som blir nevnt under Cicindelini ble tidligere plassert sammen i en svært omfattende slekt Cicindela.
- Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
- Underordenen Adephaga
- Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
- Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
- Underfamilie Sandjegere, Cicindelinae Latreille, 1802
- Stammen Cicindelini
- Slekten Cicindela Linnaeus, 1758 – fire arter i Norge, omtrent 1 000 eller flere i verden
- Grønn sandjeger, Cicindela campestris Linnaeus, 1758
- Cicindela sylvatica Linnaeus, 1758 – gjerne på åpne områder i skog
- Cicindela hybrida Linnaeus, 1758 – på sanddyner
- Elvesandjeger, Cicindela maritima Latreille & Dejean, 1822
- Slekten Abroscelis Hope, 1838
- Slekten Antennaria Dokhtouroff, 1883
- Slekten Apteroessa Hope, 1838
- Slekten Archidela Rivalier, 1963
- Slekten Baloghiella Mandl, 1981
- Slekten Bennigsenium W. Horn, 1897
- Slekten Brasiella Rivalier, 1954
- Slekten Brzoskaicheila Moravec, 2013
- Slekten Caledonica Chaudoir, 1860
- Slekten Caledonomorpha W. Horn, 1897
- Slekten Callytron Gistl, 1848
- Slekten Calomera Motschulsky, 1862
- Slekten Calyptoglossa Jeannel, 1946
- Slekten Cenothyla Rivalier, 1969
- Slekten Cephalota Dokhtouroff, 1883
- Slekten Chaetodera Jeannel, 1946
- Slekten Cheilonycha Lacordaire, 1843
- Slekten Cheiloxya Guerin-Meneville, 1855
- Slekten Cratohaerea Chaudoir, 1850
- Slekten Cretotetracha Zhao, Zhao, Chen & Wang, 2019 - fossil slekt
- Slekten Cylindera Westwood, 1831
- Slekten Darlingtonica Cassola, 1986
- Slekten Diastrophella Rivalier, 1957
- Slekten Dilatotarsa Dokhtouroff, 1882
- Slekten Distipsidera Westwood, 1837
- Slekten Dromica Dejean, 1826
- Slekten Dromicoida Werner, 1995
- Slekten Dromochorus Guerin-Meneville, 1845
- Slekten Ellipsoptera Dokhtouroff, 1883
- Slekten Enantiola Rivalier, 1961
- Slekten Eucallia Guerin-Meneville, 1844
- Slekten Eunota Rivalier, 1954
- Slekten Euprosopus Dejean, 1825
- Slekten Euryarthron Guerin-Meneville, 1849
- Slekten Eurymorpha Hope, 1838
- Slekten Euzona Rivalier, 1963
- Slekten Grandopronotalia W. Horn, 1936
- Slekten Guineica Rivalier, 1963
- Slekten Habrodera Motschulsky, 1862
- Slekten Habroscelimorpha Dokhtouroff, 1883
- Slekten Heptodonta Hope, 1838
- Slekten Hypaetha Leconte, 1860
- Slekten Iresia Dejean, 1831
- Slekten Jansenia Chaudoir, 1865
- Slekten Langea W. Horn, 1901
- Slekten Leptognatha Rivalier, 1963
- Slekten Lophyra Motschulsky, 1859
- Slekten Macfarlandia Sumlin, 1981
- Slekten Manautea Deuve, 2006
- Slekten Megalomma Westwood, 1842
- Slekten Micromentignatha Sumlin, 1981
- Slekten Microthylax Rivalier, 1954
- Slekten Myriochila Motschulsky, 1862
- Slekten Naviauxella Cassola, 1988
- Slekten Neochila Basilewsky, 1953
- Slekten Neocicindela Rivalier, 1963
- Slekten Neolaphyra Bedel, 1895
- Slekten Nickerlea W. Horn, 1899
- Slekten Notospira Rivalier, 1961
- Slekten Odontocheila Laporte, 1834
- Slekten Opilidia Rivalier, 1954
- Slekten Opisthencentrus W. Horn, 1893
- Slekten Orthocindela Rivalier, 1972
- Slekten Oxycheila Dejean, 1825
- Slekten Oxycheilopsis Cassola & Werner, 2004 - fossil slekt
- Slekten Oxygonia Mannerheim, 1837
- Slekten Oxygoniola W. Horn, 1892
- Slekten Palaeoiresina Wiesner, Will & Schmidt, 2017
- Slekten Palaeopronyssiformia Wiesner, Will & Schmidt, 2017
- Slekten Paraphysodeutera J. Moravec, 2002
- Slekten Parvindela Duran & Gough, 2019
- Slekten Pentacomia Bates, 1872
- Slekten Peridexia Chaudoir, 1860
- Slekten Phyllodroma Lacordaire, 1843
- Slekten Physodeutera Lacordaire, 1843
- Slekten Platychile Macleay, 1825
- Slekten Polyrhanis Rivalier, 1963
- Slekten Pometon Fleutiaux, 1899
- Slekten Prepusa Chaudoir, 1850
- Slekten Probstia Cassola, 2002
- Slekten Pronyssa Bates, 1874
- Slekten Pronyssiformia W. Horn, 1929
- Slekten Prothyma Hope, 1838
- Slekten Prothymidia Rivalier, 1957
- Slekten Pseudoxycheila Guerin-Meneville, 1839
- Slekten Rhysopleura Sloane, 1906
- Slekten Rhytidophaena Bates, 1891
- Slekten Rivacindela Nidek, 1973
- Slekten Ronhuberia J. Moravec & Kudrna, 2002
- Slekten Salpingophora Rivalier, 1950
- Slekten Socotrana Cassola & Wranik, 1998
- Slekten Stenocosmia Rivalier, 1965
- Slekten Sumlinia Cassola & Werner, 2001
- Slekten Therates Latreille, 1816
- Slekten Thopeutica Schaum, 1861
- Slekten Vata Fauvel, 1903
- Slekten Waltherhornia Olsoufieff, 1934
- Slekten Cicindela Linnaeus, 1758 – fire arter i Norge, omtrent 1 000 eller flere i verden
- Stammen Collyridini
- Slekten Collyris Fabricius, 1801
- Slekten Ctenostoma Klug, 1821
- Slekten Derocrania Chaudoir, 1860
- Slekten Neocollyris W. Horn, 1901
- Slekten Pogonostoma Klug, 1835
- Slekten Protocollyris Mandl, 1975
- Slekten Tricondyla Latreille, 1822
- Stammen Manticorini - svært store og kraftige, ikke-flygedyktige arter
- Stammen Megacephalini
- Slekten Amblycheila Say, 1829
- Slekten Aniara Hope, 1838
- Slekten Megacephala Latreille, 1802 - forekommer i Sør-Europa
- Slekten Metriocheila Thomson, 1857
- Slekten Omus Eschscholtz, 1829
- Slekten Picnochile Motschulsky, 1856
- Stammen Cicindelini
- Underfamilie Sandjegere, Cicindelinae Latreille, 1802
- Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
- Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
- Underordenen Adephaga
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 11. september 2020. Besøkt 11. september 2020.
- ^ «Carabidae of the World». Arkivert fra originalen 25. mars 2013. Besøkt 19. mars 2013.
Litteratur
[rediger | rediger kilde]- Bertram G. Rye. 1908. Biller I. Løpebiller. Danmarks Fauna Bind 3. G.E.C. GAD, København.
Eksterne lenker
[rediger | rediger kilde]- (no) sandjegere hos Artsdatabanken
- (sv) sandjegere hos Dyntaxa
- (en) sandjegere hos Fauna Europaea
- (en) sandjegere hos Fossilworks
- (en) sandjegere hos ITIS
- (en) sandjegere hos NCBI
- (en) Kategori:Cicindelidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
- Cicindelidae – detaljert informasjon på Wikispecies