Eurylaimidae
Eurylaimidae | |
---|---|
Eurylaimus javanicus | |
Clasificare științifică | |
Regn: | Animalia |
Încrengătură: | Chordata |
Clasă: | Aves |
Ordin: | Passeriformes |
Familie: | Eurylaimidae Lesson, 1831 |
Genuri | |
Cymbirhynchus | |
Modifică text |
Familia Eurylaimidae aparține clasei de păsări și ordinului Paseriformelor și include cele cincisprezece specii de eurylaimidae.
Sunt păsări arboricole de talie mică până la mijlocie (11,5 până la 28,5 cm), cu cap mare și ciocul lat și turtit. Maxilarul superior, ușor recurbat, îl acoperă complet pe cel inferior.
Descriere
[modificare | modificare sursă]Multe dintre specii sunt păsări viu colorate, prezintă capete largi, ochi mari și un cioc cârlig, plat și lat. Dimensiunea acestora variază de la 13 la 28 de centimetri în lungime și trăiesc în coronamenturile dense ale pădurilor umede, permițându-le să se ascundă în ciuda penajului lor viu colorat.[1] Penajul juvenililor este asemănător cu cel al adulților, diferă prin faptul că are culori mate, cu aripi mai scurte și cu coadă mai scurtă în unele cazuri.[2]
Taxonomie și sistematică
[modificare | modificare sursă]Familia Eurylaimidae a fost introdusă în 1831 (sub numele de Eurylaimes) de către naturalistul francez René Lesson.[3][4] Un studiu realizat de Carl Oliveros și colegii, publicat în 2019, a determinat relațiile filogenetice ale Eurylaimidae cu alte familii din Eurylaimides:[5]
Eurylaimides |
| ||||||||||||||||||
Un studiu publicat în 2017 a determinat următoarele relații filogenetice între Eurylaimidae:[6][a]
Eurylaimidae |
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Familia include nouă specii dintre care cinci sunt fiecare plasate în propriul gen monotipic:[7]
Imagine | Gen | Specii existente |
---|---|---|
Cymbirhynchus Vigors, 1830 |
| |
Psarisomus Swainson, 1837 |
| |
Serilophus Swainson, 1837 |
| |
Eurylaimus Horsfield, 1821 |
| |
Sarcophanops Gould, 1877 |
| |
Corydon Lesson, 1828 |
| |
Pseudocalyptomena Rothschild, 1909 |
|
Note
[modificare | modificare sursă]Referințe
[modificare | modificare sursă]- ^ McClure, H. Elliott (). Forshaw, Joseph, ed. Encyclopaedia of Animals: Birds. London: Merehurst Press. p. 158. ISBN 1-85391-186-0.
- ^ del Hoyo, J.; Elliott, A.; Christie, D. (). Handbook of the Birds of the World. Volume 8: Broadbills to Tapaculos
. Lynx Edicions. ISBN 84-87334-50-4.
- ^ Lesson, René (). Traité d'Ornithologie, ou Tableau Méthodique (în French). 1. Paris: F.G. Levrault. p. xxv. Published in 8 livraisons between 1830 and 1831. For the publication date see: Dickinson, E.C.; Overstreet, L.K.; Dowsett, R.J.; Bruce, M.D. (). Priority! The Dating of Scientific Names in Ornithology: a Directory to the literature and its reviewers. Northampton, UK: Aves Press. p. 119. ISBN 978-0-9568611-1-5.
- ^ Bock, Walter J. (). History and Nomenclature of Avian Family-Group Names. Bulletin of the American Museum of Natural History. Number 222. New York: American Museum of Natural History. pp. 149, 247.
- ^ Oliveros, C.H.; et al. (). „Earth history and the passerine superradiation”. Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States. 116 (16): 7916–7925. doi:10.1073/pnas.1813206116
. PMC 6475423
. PMID 30936315.
- ^ a b Selvatti, A. P.; Galvão, A.; Pereira, A. G.; Pedreira Gonzaga, L.; Russo, C.A.D.M. (). „An African origin of the Eurylaimides (Passeriformes) and the successful diversification of the ground-foraging pittas (Pittidae)”. Molecular Biology and Evolution. 34 (2): 483–499. doi:10.1093/molbev/msw250
. PMID 28069777.
- ^ Gill, Frank; Donsker, David, ed. (). „NZ wrens, Sapayoa, broadbills, asities, pittas”. World Bird List Version 9.2. International Ornithologists' Union. Accesat în .
Legături externe
[modificare | modificare sursă] Materiale media legate de Eurylaimidae la Wikimedia Commons
- Broadbill videos on the Internet Bird Collection