Irina Glibko
Irina Glibko | |||
---|---|---|---|
| |||
Informații generale | |||
Nume complet | Irina Oleksandrivna Glibko | ||
Data nașterii | 18 februarie 1990 | ||
Locul nașterii | Odesa, Ucraina | ||
Data decesului | (34 de ani)[1][2] | ||
Locul decesului | Râmnicu Vâlcea, Vâlcea, România | ||
Naționalitate | Ucraineană | ||
Înălțime | 1,7 m | ||
Greutate | 60 kg | ||
Poreclă | Ira | ||
Post | Inter stânga / centru | ||
Informații despre echipă | |||
Echipa actuală |
| ||
Număr | 23 | ||
Cluburi de seniori* | |||
Ani | Club | ||
2007–2009 |
| ||
2009 |
| ||
2009–2011 |
| ||
2011–2012 |
| ||
2012–2013 |
| ||
2013–2015 |
| ||
2015–2017 |
| ||
2017–2024 |
| ||
Echipa națională | |||
Ani | Țară | Ap | (G) |
2010–2024 |
| 19 | (37) |
Titluri | |||
Căpitan al SCM Râmnicu Vâlcea Căpitan al echipei naționale a Ucrainei | |||
* Apariții și goluri pentru echipa de club doar în cadrul campionatului intern # Selecții și goluri la națională până la data de 20 august 2012 | |||
Modifică date / text |
Irina Oleksandrivna Glibko (n. , Odesa, RSS Ucraineană, URSS – d. , Râmnicu Vâlcea, Vâlcea, România)[3] a fost o handbalistă ucraineană care a jucat pentru clubul românesc SCM Râmnicu Vâlcea[4] și pentru echipa națională de handbal a Ucrainei pe postul de coordonator de joc. Ea a fost declarată cea mai bună marcatoare în sezonul 2012-2013 al Ligii Naționale, cu 177 de goluri înscrise,[5] pe când evolua la HC Danubius Galați. După retrogradarea acestei echipe în Divizia A, Glibko s-a transferat la CSM București,[6] cu care a câștigat titlul de campioană a României în 2015.
Biografie
[modificare | modificare sursă]Părinții lui Glibko au murit foarte tineri, puțin după vârsta de 30 de ani: mama ei în urma unei boli, iar tatăl într-un accident de mașină.[7] Irina a avut o soră mai mică cu doi ani, iar cele două, conform handbalistei Irina Șuțka, „s-au crescut una pe alta”.[7] Florin Verigeanu, directorul secției de handbal a clubului SCM Râmnicu Vâlcea, a povestit într-un interviu că „ea a fost crescută la orfelinat, o poveste tristă de viață. A crescut la orfelinat”[8] împreună cu sora ei.[9]
Glibko a început să joace handbal din întâmplare, la vârsta de 8 ani. I s-a propus să practice acest sport în timpul unei vizite la o sală de sport din Odesa, unde aveau loc antrenamente și concursuri de gimnastică ritmică și badminton.[10]
La 17 ani, deoarece nu existau echipe importante în orașul natal, s-a mutat la Liov și a debutat la SC „Galiceanka” Liov.[10] Încă de atunci, Irina Șuțka, care juca la altă echipă din campionatul ucrainean, a observat că Glibko „are calități”.[7] Înainte de a se transfera în România, la HC Danubius Galați, handbalista a mai jucat la HC Motor Zaporojie și Podatkovii Universitet.
După un an petrecut la Galați și doi ani la CSM București, Irina Glibko a jucat la HCM Roman, echipă cu care a ajuns până în optimile Cupei EHF Feminin 2015-2016. În 2017 s-a transferat la SCM Râmnicu Vâlcea, unde a obținut cele mai bune rezultate și a avut cele mai bune performanțe din carieră: un titlu național în 2019 și două medalii de bronz, cupa României în 2020, supercupa României în 2018 și 2020, participări în cupele europene și mai multe premii și trofee personale.[10] Timp de mai multe sezoane, ea a fost și căpitanul echipei vâlcene.[9]
Deși scundă de înălțime, Glibko avea „un braț ca un tun și un șut fantastic”[10], iar Florentin Pera, antrenorul ei de la Roman și Râmnicu Vâlcea, și-o amintește ca „un exemplu de profesionalism și de determinare”.[7] Conform lui Pera, Glibko „punea pasiune pentru handbal. Nu a existat antrenament în care să nu dea sută la sută. [...] Era golgeter înnăscut”.[7] În total, în cele 11 sezoane petrecute la echipe din România, Irina Glibko a înscris peste 1000 de goluri.[10]
Irina Glibko a fost convocată la echipa națională a Ucrainei în 2010, la vârsta de 20 de ani.[11] A luat parte la campionatele europene din 2012[12] și 2014[13], la care Ucraina se calificase, dar a ratat participarea la campionatul mondial din 2023 din motive medicale.[14] Timp de mai mulți ani, Glibko a fost și căpitanul echipei naționale a Ucrainei.[15]
Deces
[modificare | modificare sursă]În 2020, handbalista a fost diagnosticată cu cancer mamar.[8][10] A urmat un tratament la București și a fost operată, iar analizele medicale i-au ieșit foarte bune, ceea ce i-a permis să se întoarcă pe teren și să facă probabil cel mai bun sezon al carierei, în 2022-2023.[7] Însă boala a recidivat și s-au descoperit metastaze la ficat, iar handbalista a trebuit să urmeze din nou tratamente lungi și dureroase.[8] Glibko nu și-a pierdut niciodată optimismul și a fost tot timpul convinsă că se va face bine și va continua să joace handbal. Coechipiera sa, Cristina Florica, a declarat despre voința și puterea de luptă a Irinei: „nu am văzut o ființă care să lupte mai mult pentru viața ei. Și-a dorit enorm să trăiască. Tot timpul ne spunea că o să-și revină, că ea se va întoarce la handbal. Nici nu concepea să nu revină.”[7]
În august 2024, medicii de la clinica din Cluj-Napoca unde se trata i-au transmis Viktoriei Timoșenkova, o altă handbalistă ucraineană stabilită în România, că nu mai e nimic de făcut și că Irina Glibko mai are de trăit doar câteva zile.[7] S-a luat decizia ca sportiva să fie mutată la spitalul din Râmnicu Vâlcea, oraș care devenise a doua ei casă.[7][9] Pe 28 august 2024, Glibko a încetat din viață la spitalul local, iar clubul SCM Râmnicu Vâlcea a anunțat decesul handbalistei pe contul propriu de Facebook.[10] Trupul neînsuflețit al Irinei Glibko a fost depus la o capelă din oraș, pentru ca fanii, coechipierele și toți cei care au cunoscut-o să își poată lua rămas bun.[9]
Sora Irinei Glibko a hotărât ca fosta handbalistă să fie înmormântată la Odesa.[8][16]
Palmares
[modificare | modificare sursă]- Cupa Cupelor:
- Turul 3: 2013
- Cupa Challenge:
- Sfertfinalistă: 2012
- Liga Ucraineană de handbal:
- Finalistă: 2008, 2011
- Locul 3: 2012
Premii individuale
[modificare | modificare sursă]- Cea mai bună marcatoare din Liga Națională: 2012-2013 (177 de goluri), 2017-2018 (175 de goluri)
- Cea mai bună handbalistă străină din Liga Națională, distincție acordată de Federația Română de Handbal: 2018[17] 2023[18]
- Cea mai bună handbalistă străină din România la Gala Premiilor Handbalului Românesc, distincție acordată de Sindicatul Național al Handbaliștilor din România: 2019[19][20]
Referințe
[modificare | modificare sursă]- ^ a b David Marinescu (), A murit handbalista Iryna Glibko, răpusă de o boală cruntă. Fusese cea mai bună străină și de două ori golgheter în Liga Florilor, accesat în
- ^ a b Tragedie în handbal: a murit Iryna Glibko, ucraineanca sosită în România în 2012, Adevărul, , accesat în
- ^ „Iryna Glibko”. Federația Europeană de Handbal. Accesat în .
- ^ „Andreea Enescu și Iryna Glibko sunt noile jucătoare ale echipei HCM Roman”. Pagina de Facebook a HCM Roman. . Accesat în .
- ^ „Clasament Liga Națională–feminin – 2012-2013 Clasament Golgetere - 2012-2013 Trofeul „Simona Arghir Sandu"” (PDF). frh.ro. Federația Română de Handbal. Arhivat din original (PDF) la . Accesat în .
- ^ „Intrăm în lupta pentru Europa”. csmbucuresti.ro. Pagina oficială a clubului CSM București. . Accesat în .
- ^ a b c d e f g h i Marius Ursescu (). „Ira nu va muri niciodată! Va trăi mereu în inimile noastre!”. welovesport.ro. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ a b c d Ramona Ciobanu (). „Detalii cutremurătoare despre moartea handbalistei Iryna Glibko. Crescută la orfelinat, ucraineanca a fost răpusă de cancer”. Libertatea. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ a b c d „Povestea impresionantă de viață a handbalistei Iryna Glibko, fost căpitan al SCM Râmnicu Vâlcea”. seintamplainvalcea.ro. . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ a b c d e f g „In Memoriam Iryna Glibko: "A true fighter. An example of passion and devotion"”. ihf.info. Federația Internațională de Handbal. . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ „Cât de bine o cunoști pe Iryna Glibko ?”. Contul Facebook al SCM Râmnicu Vâlcea. . Accesat în .
- ^ „10th WOMEN'S EUROPEAN HANDBALL CHAMPIONSHIP EHF EURO 2012” (PDF). Site-ul web al Campionatului European 2012. . Arhivat din original (PDF) la . Accesat în .
- ^ „11th WOMEN'S EUROPEAN HANDBALL CHAMPIONSHIP EHF EURO 2014” (PDF). Site-ul web al Campionatului European 2014. . Arhivat din original (PDF) la . Accesat în .
- ^ Vladislav Utkin (). „Український гандбол на мундіалі: одна перемога і різні планети”. uspa.com.ua (în ucraineană). Asociația de Presă Sportivă a Ucrainei. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Mariana Polișciuk (). „Капітан жіночої збірної України з гандболу померла у 34 роки від раку”. kp.ua (în ucraineană). Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ „Ultima ieșire din scenă pentru Iryna Glibko. Râmnicu Vâlcea te iubește!”. Contul Facebook al SCM Râmnicu Vâlcea. . Accesat în .
Sportiva Iryna Glibko va fi înmormântată la Odessa.
- ^ „Cei mai buni jucători ai anului 2018”. Federația Română de Handbal. . Accesat în .
- ^ Adi Georgescu (). „Iryna Glibko, cea mai bună handbalistă străină din campionat”. impactreal.ro. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ „Yuliya Dumanska și Alexandru Csepreghi, desemnați cei mai buni handbaliști în cadrul Galei SNHR”. Agerpres. . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Marius Huțu (). „Regina Balului! Yuliya Dumanska a făcut furori la Gala Premiilor Handbalului Românesc. Alexandru Csepreghi, cel mai bun jucător la masculin”. prosport.ro. ProSport. Accesat în .
Legături externe
[modificare | modificare sursă]- en Federația Europeană de Handbal: Profil Irina Glibko
- en EHF: Glibko living in the moment Arhivat în , la Wayback Machine.. Igor Grachov, 13.05.2014.