Friedrich Wöhler
Friedrich Woehler | |
nemecký chemik | |
| |
Narodenie | 31. júl 1800 Eschersheim, Nemecko |
---|---|
Úmrtie | 23. september 1882 (82 rokov) Göttingen, Nemecko |
Alma mater | Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg |
Odkazy | |
Commons | |
Friedrich Wöhler (* 31. júl 1800, Eschersheim, Nemecko – † 23. september 1882, Göttingen) bol významný nemecký chemik, známy hlavne svojou syntézou močoviny.
Životopis
[upraviť | upraviť zdroj]V roku 1823 dokončil pod vedením profesora Leopolda Gmelina štúdium medicíny na Univerzite v Heidelbergu. Neskôr pôsobil pod Jönsom Jakobom Berzeliom v Štokholme. V rokoch 1823 – 1831 pracoval a vyučoval chémiu na polytechnike v Berlíne. Následne bol až do roku 1836 preradený na Vyššiu polytechnickú školu v Cassele. Stal profesorom chémie na Univerzite v Göttingene (Georgia Augusta University of Göttingen), kde pracoval až do svojej smrti.
Syntéza močoviny
[upraviť | upraviť zdroj]Najväčší význam má Wöhlerova práca v oblasti organickej chémie. V roku 1828 sa mu podarilo reakciou známou dnes ako Wöhlerova syntéza zahrievaním kyanatanu amónneho pripraviť močovinu, látku pomocou ktorej cicavce vylučujú zo svojho tela nepotrebný dusík.
- NH4OCN = (NH2)2CO
Dnes táto syntéza považuje za míľnik konca vitalistických predstáv o tom, že na vznik organických látok je potrebná akási životná sila (vis vitalis) a preto sa nedajú pripraviť v laboratóriu.
Izoméria
[upraviť | upraviť zdroj]Zistením, že kyanatan amónny sa môže vnútornou zmenou štruktúry atómov bez zmeny hmotnosti premeniť na močovinu, Wöhler preukázal jeden z prvých a najlepších príkladov izomérie. V roku 1830, dva roky po syntéze močoviny, Wöhler publikoval spoločne s Justem von Liebigem výsledky výskumu kyseliny kyanúrovej, kyanatej a močoviny. Berzelius ju vo svojej správe pre Kráľovskú švédsku akadémiu vied označil za najvýznamnejší výskum toho roku. Výsledky boli na vtedajšiu dobu trochu nečakané a práca naznačovala ďalšie dôkazy v prospech izomérie.
Ďalšie veľké objavy
[upraviť | upraviť zdroj]Wöhler bol tiež spoluobjaviteľom berýlia, kremíka, karbidu vápnika a mnohých ďalších prvkov. Za zmienku stojí jeho objav hliníka. Wöhler ho získal z oxidu hlinitého, pred ním sa o to isté pokúšali Humphry Davy, Hans Christian Ørsted a Jöns Jakob Berzelius. Ďalej sa mu podarilo izolovať ytrium. Zistil, že kremík dokáže izolovať vo forme kryštálov. V ďalších rokoch prispel svojimi pokusmi k objaveniu titánu, vanádu, nióbu, tantalu a uránu. Ďalej uspel pri pokuse získať čistý nikel. S dvomi svojimi priateľmi založil v Cassele továreň na jeho výrobu. Študoval tiež chinóny, alkaloidy a acetylén.
Wöhler sa ešte zaoberal výskumom meteoritov. Uskutočnil analýzu mnohých meteoritov a zistil, že niektoré z nich obsahujú organické látky. Vlastnil veľmi rozsiahlu súkromnú zbierku a mnoho rokov písal pre odborný časopis Jahresbericht der Chemie.
Spolu s Liebigom skúmal tiež benzolové zlúčeniny. Ich práca objasnila teóriu radikálov a substitúciu v chemických zlúčeninách.
Práce
[upraviť | upraviť zdroj]Medzi jeho najvýznamnejšie odborné diela patria:
- Lehrbuch der Chemie, Dresden, 1825, 4 diely
- Grundriss der Anorganischen Chemie, Berlin, 1830
- Grundriss der Organischen Chemie, Berlin, 1840
- Praktischen Uebringen der Chemischen Analyse, Berlin, 1854.
Pozri aj
[upraviť | upraviť zdroj]- Narodenia 31. júla
- Narodenia v 1800
- Úmrtia 23. septembra
- Úmrtia v 1882
- Nemeckí chemici
- Držitelia Copleyovej medaily
- Držitelia Radu Pour le Mérite
- Osobnosti na nemeckých poštových známkach
- Osobnosti z Frankfurtu nad Mohanom
- Objavitelia chemických prvkov
- Absolventi Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
- Členovia Kráľovskej švédskej akadémie vied
- Členovia American Academy of Arts and Sciences
- Členovia United States National Academy of Sciences