Kozorožec vrchovský
Kozorožec vrchovský | |
Samec | |
Stupeň ohrozenia | |
---|---|
Vedecká klasifikácia | |
Vedecký názov | |
Capra ibex Linnaeus, 1758 | |
Rozšírenie kozožca vrchovského (najsvetlejšia zelená, t.j. vľavo) | |
Vedecká klasifikácia prevažne podľa tohto článku | |
Kozorožec vrchovský[1] (iné názvy: kozorožec alpský[2], kozorožec horský[1]; lat. Capra ibex) je druh z rodu koza (Capra).
V užšom zmysle je to druh, ktorý obýva len Alpy. V širšom zmysle je to oveľa širšie definovaný druh obývajúci aj mnohé iné miesta Eurázie a jeho slovenské názvy sú kozorožec vrchovský (v širšom zmysle), kozorožec horský (v širšom zmysle), kozorožec alebo ojedinele ibex[3]. V rámci kozorožca vrchovského v širšom zmysle zodpovedá kozorožec vrchovský v užšom zmysle poddruhu Capra ibex ibex, ktorý sa po slovensky označuje buď rovnako ako druh alebo názvom kozorožec vrchovský [alebo horský] alpský.[4]
Tento článok sa zaoberá len kozorožcom vrchovským v užšom zmysle. O kozorožcovi vrchovskom v širšom zmysle pozri článok Capra (rod).
Výskyt a počet
[upraviť | upraviť zdroj]Vyskytuje sa v európskych Alpách. Divo žijúca populácia sa odhaduje na 53 000 jedincov.[5]
Opis
[upraviť | upraviť zdroj]Samce kozorožca vrchovského v kohútiku merajú od 90 do 101 cm a vážia od 67 do 117 kg, dĺžka tela je od 149 do 171 cm. Samice v kohútiku merajú od 73 do 84 cm a vážia od 17 do 32 kg, dĺžka tela je od 121 do 141 cm. V porovnaní s ostatnými členmi rodu, má kozorožec vrchovský kratšiu a širšiu hlavu, a menej výrazné sfarbenie srsti.[6]
Obe pohlavia majú veľké, smerom dozadu sa stáčajúce rohy, ktoré pri samcoch merajú od 69 do 98 cm, pri samiciach od 18 do 35 cm.[6]
Sfarbenie srsti je na väčšine tela hnedosivé, brucho je svetlé. V okolí brady, na krku, a na chrbte je srsť trochu tmavšia. Pĺznutie nastáva dvakrát do roka, najprv v apríli alebo máji, a potom znova v septembri, kedy letnú srsť nahradí hustejšia, zimná.[6]
Spôsob života a správanie
[upraviť | upraviť zdroj]Živí sa hlavne trávami, ale aj machmi, lišajníkmi, kvetmi, listami a konárikmi. Ak je potrava mimo dosah, dokáže si pomôcť postavením sa na zadné nohy.[6][7] Jeho predátormi sú orly skalné a líšky, ktoré lovia mláďatá. Je to spoločenský druh tvoriaci stáda vo veľkosti od 10 do 20 jedincov. Najviac býva aktívny počas úsvitu a súmraku, počas poludnia odpočíva v tieni skál a previsov. Je to obratný skokan, dokáže sa po strmom, skalnatom teréne pohybovať s neuveriteľnou istotou a ľahkosťou.[7]
Obdobie párenia prebieha od decembra do januára.[7] Počas ruje sa samce predvádzajú pred samicami.[6] Jeden samec sa môže páriť s viacerými samicami.[7]
Gravidita trvá od 165 do 170 dní.[7] Samice rodia väčšinou jedno, v 20% prípadov dve mláďatá.[8]
Samce i samice pohlavne dospievajú vo veku osemnástich mesiacov. Samce rastú do veku 9 až 11, samice 5 až 6 rokov. Rohy rastú počas celého života, najviac ale počas druhého roku, po ktorom rastú okolo 8 cm každý rok, pričom po desiatich rokoch sú to už len 4 cm ročne.[9]
V prírode sa kozorožec vrchovský dožíva približne 14 až 19 rokov.[7][9]
Rozšírenie
[upraviť | upraviť zdroj]Vyskytuje sa v Taliansku, do Francúzska, Nemecka, Švajčiarska a Rakúska bol reintrodukovaný. Bol introdukovaný do Slovinska a Bulharska.[5]
Obýva vysokohorské alpínske lúky a skalnaté svahy nad hornou hranicou lesa v nadmorskej výške od 1 800 do 3 300 metrov.[10] Samce trávia zimu v ihličnatých lesoch,[6] na jar, keď sa topí sneh, sa kŕmia na čerstvej tráve lúk v nižších polohách,[11] a počas leta sa presúvajú na vyššie položené, alpínske lúky.[12]
Ohrozenie a ochrana
[upraviť | upraviť zdroj]Na červenom zozname IUCN je kozorožec vrchovský zaradený medzi “najmenej ohrozené” druhy. Najväčšími hrozbami sú nízka genetická diverzita a nárast ľudských voľnočasových aktivít v prirodzenom prostredí (turistika, horolezectvo, paraglajding, používanie dronov a vrtuľníkov). Trend populácie je stabilný.[5]
Na začiatku 16. storočia, kedy sa strelné zbrane stali bežnejšími, začala populácia kozorožca klesať v dôsledku nadmerného lovu a pytliactva. V 18. storočí bol už vyhubený vo Švajčiarsku a Nemecku, a v 19. storočí v Rakúsku a severovýchodnom Taliansku. Posledná populácia o veľkosti 100 jedincov prežila v okolí masívu Gran Paradiso na území vtedajšieho Sardínskeho kráľovstva. Toto územie v roku 1854 vyhlásil za kráľovskú loveckú rezerváciu Viktor Emanuel II., prvý kráľ zjednoteného Talianska, čo viedlo k záchrane tohto druhu kozorožca.[13]
V roku 1914 dosiahla populácia veľkosť 3 020 jedincov. V roku 1922 bol založený Národný park Gran Paradiso, vďaka čomu bol kozorožec ešte viac chránený. Následne sa z tohto miesta prirodzene rozšíril do okolitých regiónov. Šíreniu však najviac pomohli ľudia, ktorí reintrodukovali kozorožca do viacerých oblastí.[14]
Galéria
[upraviť | upraviť zdroj]-
Samica, Švajčiarsko
-
Samica s mláďaťom, Taliansko
-
Stádo
-
Samce v súboji
-
Kozorožce oblizujúce soľ na kammenom múre priehrady Cingino, Taliansko
-
Kozorožec na vlajke švajčiarskeho kantónu Graubünden
Zdroje
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ a b Pozri zdroje uvedené v článku Capra (rod)
- ↑ LUPTÁK, PETER. Slovenské mená cicavcov sveta. 1. vyd. Bojnice : Zoologická záhrada, 2003. ISBN 80-969059-9-6. S. 218.
- ↑ BURNIE ET AL.. Zviera. Bratislava : Ikar, 2002. ISBN 80-551-0375-5. S. 255.
- ↑ Pozri v článku Capra (rod).
- ↑ a b c TOÏGO, C., BRAMBILLA, A., GRIGNOLIO, S. & PEDROTTI, L.. Capra ibex [online]. https://www.iucnredlist.org/, 2020, [cit. 2022-04-14]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f FRANCESCA PARRINI, JAMES W. CAIN, III, PAUL R. KRAUSMAN. Capra ibex (Artiodactyla: Bovidae). Mammalian Species, 2009-05-27, s. 1–12. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f JOSÉ R. CASTELLÓ. Bovids of the World: Antelopes, Gazelles, Cattle, Goats, Sheep, and Relatives. [s.l.] : Princeton University Press, 2016-04-12. Dostupné online. ISBN 9780691167176. S. 337.
- ↑ STÜWE, M.; GRODINSKY, C.. Reproductive biology of captive Alpine ibex (Capra i. ibex). Zoo Biology, 1987, s. 331–339. Dostupné online.
- ↑ a b TOÏGO, C.; ET AL.. Sex- and age-specific survival of the highly dimorphic Alpine ibex: evidence for a conservative life-history tactic. Journal of Animal Ecology, 2007, s. 679–686. Dostupné online.
- ↑ PARRINI, F.; ET AL.. Spatial behaviour of adult male Alpine ibex Capra ibex ibex in the Gran Paradiso National Park, Italy. Acta Theriologica, 2003, s. 411–423. Dostupné online.
- ↑ FRANCISCI, F., S. FOCARDI, AND L. BOITANI. The biology and management of mountain ungulates. London : Croom Helm, 1985. ISBN 978-94-015-7346-7. Kapitola Male and female Alpine ibex: phenology of space use and herd size, s. 124–133.
- ↑ GRIGNOLIO, S.; PARRINI, F.; BASSANO, B.; LUCCARINI, S.; APOLLONIO, M.. Habitat selection in adult males of Alpine ibex, Capra ibex ibex. Folia Zoologica, 2003, s. 113–120. Dostupné online [cit. 2012-12-26]. Archivované 2013-05-22 z originálu.
- ↑ STÜWE, M.; NIEVERGELT, B.. Recovery of Alpine ibex from near extinction: the result of effective protection, captive breeding, and reintroductions. Applied Animal Behaviour Science, 1991, s. 379–387. Dostupné online.
- ↑ BIEBACH, I.; KELLER, L. F.. A strong genetic footprint of the re-introduction history of Alpine ibex (Capra ibex ibex). Molecular Ecology, 2009, s. 5046–5058. Dostupné online.
- Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alpine ibex na anglickej Wikipédii.
Iné projekty
[upraviť | upraviť zdroj]Commons ponúka multimediálne súbory na tému Kozorožec vrchovský
Wikidruhy ponúkajú informácie na tému Kozorožec vrchovský