Друга далматинска пролетерска ударна бригада
Друга далматинска пролетерска ударна бригада | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
Југословенска партизанска застава | ||||||
Оснивање | 3. октобар 1942 — крај рата | |||||
Формација | четири батаљона | |||||
Јачина | 836 бораца[а] | |||||
Део | ||||||
Ангажовање | ||||||
Одликовања |
| |||||
Команданти | ||||||
Командант | Љубо Вучковић[а] | |||||
Политички комесар | Анте Јурлин Марко[а] |
Друга далматинска пролетерска народно-ослободилачка ударна бригада је формирана 3. октобра 1942. у селу Уништа, код Босанског Грахова. Одлуку о њеном формирању донео је Штаб Четврте оперативне зоне Хрватске, у договору са Врховним штабом НОП и ДВЈ, септембра 1942. године. У сатав бригаде ушла су четири далматинска партизанска батаљона - Батаљон „Бранко Владушић“, Динарски батаљон „Јерко Иванчић“, Вагањски батаљон „Никола Вранчић“ и Приморски батаљон „Бранко Владушић“. На дан формирања бригада је имала 836 бораца, а у јануару 1945. године 2.363 борца.
Одлуком Врховног штаба одређен је командни састав бригаде - за команданта је постављен Љубо Вучковић, народни херој, за политичког комесара Анте Јурлин Марко, за заменика команданта Јово Мартић, за заменика политичког комесара Јово Капичић, народни херој, за оперативног официра Љубо Турта, за шефа санитета др Томислав Кроња и за интендента бригаде Никола Ћаће.
Од оснивања до 1. новембра 1942. године бригада је била потчињена Штабу Четврте оперативне зоне Хрватске. У саставу Друге пролетерске дивизије, налазила се од 1. новембра 1942. до 23. фебруара 1944. године, а потом у саставу Приморске оперативне групе Другог усарног корпуса, до 5. јануара 1945. године и Девете дивизије Осмог даламтинског корпуса, до краја рата.
У бригади се борило 5.548 бораца, од којих је 209 било страних држављана (188 Италијана). Од тога је погинуло 1.829 бораца. Њених 23 бораца је проглашено за народне хероје Југославије.
Указом Врховног команданта НОВ и ПОЈ маршала Јосипа Броза Тита 12. јула 1944. године је проглашена је „пролетерском“.
За заслуге у току Народноослободилачке борбе, одликована је Орденом народног ослобођења 29. јула 1944, Орденом народног хероја 3. јула 1958, Орденом братства и јединства са златним венцем 22. децембра 1961. и Орденом заслуга за народ са златном звездом 27. априла 1978. године.
Ратни пут Друге далматинске бригаде
[уреди | уреди извор]Друга далматинска бригада учествовала је у нападима Друге пролетерске дивизије на Босанско Грахово октобра 1942, Ливно и Томиславград децембра 1942. и Имотски фебруара 1943., а затим у бици на Неретви и Сутјесци. Упамћено је њено успешно форсирање Неретве 6./7. марта 1943. Похваљена је указом Врховног штаба НОВЈ за форсирање Дрине 9. априла 1943. У бици на Сутјесци одиграла је кључну улогу у критичном тренутку својом фанатичном одбраном положаја на Барама. Од свих 16 бригада НОВЈ које су учествовале у бици на Сутјесци Друга далматинска бригада имала је највеће губитке - током једномесечне операције погинула су 833 борца ове бригаде.
Учествовала је у борбама за Колашин октобра 1943, а затим у борбама против 21. армијског корпуса и четника у Црној Гори и Херцеговини у саставу Приморске оперативне групе.
Друга далматинска бригада ослободила је са јединицама 29. херцеговачке дивизије ослободила је Дубровник 18. октобра 1944. У Мостарској операцији ослобађа Широки Бријег и Мостар. Затим у операцијама 4. армије учествује у ослобођењу Карлобага, Раба, Цреса, Лошиња и Истре. Борбени пут завршава учешћем у ослобођењу Трста и Ријеке.
Командни састав бригаде
[уреди | уреди извор]- Команданти бригаде:
- Љубо Вучковић — од формирања бригаде до 10. јуна 1943.
- Саво Дрљевић — од 10. јуна до 18. августа 1943.
- Саво Бурић — од септембра до децембра 1943.
- Обрад Егић — од децембра 1943. до 31. децембра 1944.
- Бруно Вулетић — од 31. децембра 1944. до априла 1945.
- Иван Гаће — од априла 1945. до краја рата
- Политички комесари бригаде:
- Анте Јурлин — од формирања бригаде до 11. маја 1943. године
- Мате Ујевић — од 11. маја 1943. до 26. јуна 1944. године
- Анте Роје — вршилац дужности током лета 1943.
- Златан Сажунић — од 26. јуна 1944. до фебруара 1945.
- Анте Јеркин — од фебруара до марта 1945.
- Бранко Милинковић — од марта 1945. до краја рата
- Начелници Штаба бригаде:
- Љубо Трута — од формирања бригаде до краја 1942.
- Стево Перић — од фебруара до маја 1943.
- Периша Грујић — од маја до јуна 1943.
- Радислав Југовић Бако — од јуна до августа 1943.
- Мирко Шћепановић — од августа до децембра 1943.
- Ђуро Четник Јовановић — од априла 1944. до децембра 1944.
- Бранко Мирковић — од децембра 1944. до краја рата
- Заменици команданта бригаде:
- Јово Мартић — од формирања бригаде до децембра 1942.
- Ратко Софијанић — од фебруара до 18. августа 1943.
- Обрад Егић — од 18. августа до децембра 1943.
- Бруно Вулетић — од фебруара до 31. децембра 1944.
- Андрија Мијанић — од фебруара 1945. до краја рата
- Заменици политичког комесара бригаде:
- Јово Капичић — од формирања бригаде до септембра 1943.
- Тихомир Јањић — од септембра 1943. до фебруара 1944.
- Никола Михаљевић — од фебруара до децембра 1944.
- Никола Синбад — од фебруара до априла 1945.
- Стево Бједов — од априла 1945. до краја рата
- Референти санитета бригаде:
- Томислав Кроња — од формирања бригаде до децембра 1943.
- Мила Ћетковић-Капичић — од децембра 1943. до априла 1943.
- Чедомир Иличковић — од априла до новембра 1943.
- Ратко Виличић — од новембра 1943. до фебруара 1944.
- Војислав Франовић — од фебруара до априла 1944.
- Кармела Милошевић — од априла до новембра 1944.
- Иванка Вртлар-Медић — од новембра 1944. до фебруара 1945.
- Марија Билић — од фебруара 1945. до краја рата
Народни хероји бригаде
[уреди | уреди извор]Неки од бораца Друге далматинске бригаде проглашени за народне хероје Југославије:
- Нико Анђус, политички комесар Другог батаљона
- Саво Бурић, командант бригаде
- Миро Вишић, заменик политичког комесара Првог батаљона
- Љубо Вучковић, први командант бригаде
- Саво Дрљевић, командант бригаде
- Бранко Дуде, командант Другог батаљона
- Јошо Дурбаба, командант батаљона
- Милинко Ђуровић, члан Политодела бригаде
- Обрад Егић, командант бригаде
- Бошко Жунић, командир чете у Другом батаљону
- Радисав Југовић, начелник Штаба бригаде
- Јово Капичић, заменик политичког комесара бригаде
- Војо Ковачевић, руководилац Политодела бригаде
- Драго Марковић, политички комесар чете
- Слободан Мацура Бондо, политички комесар Првог батаљона
- Стево Г. Опачић, командир Треће чете Првог батаљона
- Стево Ј. Опачић, заменик командира Друге чете Трећег батаљона
- Срећко Реић, командант батаљона
- Анте Роје, политички комесар бригаде
- Ратко Софијанић, заменик команданта бригаде
- Љубо Трута, оперативни официр бригаде
- Мате Ујевић, политички комесар бригаде
- Милован Челебић, заменик политичког комесара батаљона
Напомене
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]Литература
[уреди | уреди извор]- Војна енциклопедија (књига друга). Београд 1971. година
- Народни хероји Југославије. Београд: Младост. 1975.
- Друга далматинска пролетерска бригада. Институт за хисторију радничког покрета Далмације, Сплит 1982. година Архивирано на сајту Wayback Machine (25. март 2012)
- Друга далматинска пролетерска бригада, сјећања бораца. Координациони одбор секција Друге далматинске НОУ бригаде, Сплит, 1989. година
- Љубо Вучковић: Далматински пролетерси. „Народна армија”, Београд 1968. година. Архивирано на сајту Wayback Machine (31. август 2012)
- Друга далматинска бригада Архивирано на сајту Wayback Machine (2. април 2021) у Виктор Кучан: Борци Сутјеске (поименични списак по јединицама са основним биографским подацима) - Завод за уџбенике и наставна средства, Београд 1995. година.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Списак бораца бригаде Архивирано на сајту Wayback Machine (20. фебруар 2020)
- Цртице из ратног пута бригаде